Справа № 465/5232/21
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2021-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

23.10.2021 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління транспорту Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до суду з позовом до Управління транспорту Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з оскаржуваною постановою серії ЛВТ №417052118 від 29.06.2021 року позивачка здійснила правопорушення, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.152-1 КУпАП, а саме: було порушено вимоги п.8.4 г, п.п. 5.3, 7.14 розділу 33 ПДР, тобто несплата послуг з користування майданчиком для платного паркування. На неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 гривень.

Із даною постановою позивачка не погоджується. Зазначає, що 21.05.2021 року скерувала запит на отримання від Управління транспорту Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР про наявність накладеного на неї адміністративного стягнення. На вищевказаний запит отримана відповідь від 03.06.2021 року, з якої вбачається про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку порушенням правил паркування транспортних засобів автомобілем «KIA CEED» д.н.з. НОМЕР_1 . В повторному запиті від 26.06.2021 року позивачка довела до відома службових осіб Управління транспорту Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР, що вона є інвалідом ІІ-ї групи та пенсіонером за віком, тому має право безкоштовної зупинки (стоянки) на місцях, відведених для інвалідів. ОСОБА_1 зверталась до службових осіб Управління транспорту Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР з проханням обмежитись усним зауваженням та звільнити її від адміністративної відповідальності. 07.07.2021 року на поштову адресу позивачки надійшла постанова по справі про адміністративне правопорушення від 29.06.2021 року. ОСОБА_1 стверджує, що не вчиняла даного правопорушення. Таким чином, існування даної постанови ЛВТ №417052118 від 29.06.2021 року по справі про адміністративне правопорушення порушує її права та інтереси. Зазначається, що інспектором винесено постанову, не з`ясувавши чи має право ОСОБА_1 здійснювати паркування на відповідному місці, оскільки вона є особою з інвалідністю. Крім того, не надано жодних доказів здійснення вказаного правопорушення. Зважаючи на вищевказані обставини, позивачка просить суд скасувати постанову серії ЛВТ №417052118 від 29.06.2021 року та закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 13.07.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача 02.09.2021 року подано до суду відзив на позовну заяву. Не погоджується позовними вимогами. Зазначає, що транспортний засіб «KIA CEED» д.н.з. НОМЕР_1 знаходився в зоні платного майданчику для паркування у м. Львові на вул. Пекарська, 14. Несплата вартості паркування для платного паркування зафіксована інспектором з паркування Пеленським В.Є. На запити позивачки на отримання публічної інформації від 21.05.2021 року та 29.06.2021 року надано відповіді у встановлені строку та у повному обсязі. Стверджується, що інспектор не мав змоги ідентифікувати, чи власник авто є особою з інвалідністю. Крім того, 14 майданчик для паркування обладнаний спеціально відведеними місцями для осіб з інвалідністю. Авто позивачки знаходилось на майданчику для платного паркування не на місцях, які призначені для осіб з інвалідністю. Також, на транспортному засобі не було в момент здійснення перевірки розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю». Відтак зважаючи на вищевказані обставини, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 , у свою чергу, подала до суду 07.09.2021 року відповідь на відзив. Зазначає, що у відзиві на позовну заяву наявна суперечливість наданих відповідачем доказів. З наданих до відзиву фотоматеріалів не вбачається, що інспектором з паркування Управління транспорту Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР Пеленським В.Є. належним чином встановлено точне місце начебто вчинення водієм автомобіля марки «KIA CEED» д.н.з. НОМЕР_1 . Крім того, з вказаних фотоматеріалів неможливо з`ясувати в зоні дії яких саме дорожніх знаків знаходиться дане авто. Також, на двох фото чітко проглядається пенсійне посвідчення на панелі приладів під лобовим склом, що лише підтверджує наявність права паркування на місцях для осіб з інвалідністю або на іншому місці, у разі відсутності парко-місць для осіб з інвалідністю. Позивачка вважає постанову про притягнення до адміністративної відповідальності необґрунтованою, а таж зазначає, що інспектор виніс таку, не дослідивши всі обставини у справі.

Представником Управління транспорту Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР 01.10.2021 року подано до суду заперечення на відзив на позовну заяву. Зазначається, що факт несплати за користування майданчиком для паркування по АДРЕСА_1 зафіксовано в момент здійснення перевірки. Звертається увага на те, що позивачка вказує про наявність права паркування, оскільки є особою з інвалідністю, але водночас заперечує факт такого паркування. У запереченні на відповідь на відзив вказано те, що повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності складається в момент, коли неможливо встановити власника транспортного засобу.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Згідно постанови серії ЛВТ №417052118 від 17.05.2021 року, на позивачку накладено адміністративне стягнення у вигляді 300 гривень штрафу, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП. Однак достатніх доказів щодо вчинення адміністративного правопорушення немає, оскільки на фото-доказах, наданих відповідачем, вбачається пенсійне посвідчення в транспортному засобі.

Згідно ч.1 ст. 152-1 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським організаціям осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою. Якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з`ясовування всіх обставин, перелічених у статтей 247, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Однак, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у підтвердження правомірності прийнятого рішення.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЛВТ №417052118 від 17.05.2021 року.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 241-246, 255, 262, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЛВТ №417052118 від 17.05.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 152-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління транспорту Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради на користь держави судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) грн.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 );

Відповідач: Управління транспорту Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (79012, м. Львів, вул. Академіка Сахарова, 2).

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.286,293, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Мартьянова С.М.