Справа № 160/13755/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
12.08.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови від 02.07.2021 призначити пенсію ОСОБА_1 на підставі ст. ст. 12, 13, ч. 2 ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та зобов`язати вчинити певні дії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 12, 13, ч. 2 ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням періодів роботи:
- з 02.11.1984 по 31.12.1987 - підземного гірничого робітника, підземного кріпильника РУ ім. Ілліча ВО "Кривбасруда";
- з 01.01.1988 по 07.07.1987 підземного кріпильника тресту "КШБ" ВО "Кривбасруда" та електрозварника з 23.09.2014 по 31.03.2021;
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 2 від 01.07.2021 в частині відмови розглядати періоди роботи з 02.11.1984 по 31.12.1987 підземного гірничого робітника, підземного кріпильника РУ ім. Ілліча В/О "Кривбасруда";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію зі скороченням пенсійного віку за заявою від 02.06.2020.
- визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №12 від 18.06.2020 року в частині відмови розглядати період роботи з 02.11.1984 по 31.12.1987;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років від 02.06.2020;
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови розглянути заяву від 28.08.2020 по суті;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2020 про призначення пільгової пенсії зі скороченням віку.
Однак, рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 2 від 01.07.2021 відмовлено ОСОБА_1 в розгляді заяви про підтвердження пільгового періоду стажу за період роботи з 02.11.1984 по 31.12.1987, оскільки не надано документи про ліквідацію тресту "Кривбасшахтобуд" та рішення про результати розгляду заяви №12 від 18.06.2020 залишено без змін.
Позивач вважає такі рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просить позов задовольнити повністю.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі №160/16772/20, яке набрало законної сили 15.05.2021, встановлені такі обставини.

02.06.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

До заяви про підтвердження стажу долучені копії наступних документів: паспорта позивача, трудової книжки (1-5 аркуш), витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно ДП «Кривбасреструктуризація», довідки №90 від 13.08.2019, особової картки, довідки про заробітну плату №294 від 16.08.2019, довідки №295 від 16.08.209, довідки №296 від 16.08.2019, довідки №91 від 13.08.2019, наказу про призначення на роботу, розпорядження про переведення на іншу роботу, довідки про заробітну плату №473 від 11.12.2019.

Рішенням про результати розгляду заяви від 18.06.2020 №12, Комісія при Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області, розглянула заяву позивача про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років і вирішила підтвердити період роботи з 15.08.1984 по 16.10.1984 для зарахування до пільгового стажу за Списком №1. Також в рішення зазначено, що період роботи з 02.11.1984 по 31.12.1987 на комісії не розглядався, оскільки факт ліквідації підприємства не підтверджено.

В обґрунтування вказаного рішення зазначене, зокрема наступне: «Згідно трудової книжки ОСОБА_1 працював на ш. «Нова» рудоуправління ім.Ілліча, яка в процесі реорганізації реорганізована у ДП «Кривбасреструктуризація»:

- з 15.08.1984 по 16.10.1984 підземним учнем електрослюсаря тимчасово терміном на 2 місяці, у ВКБ рудоуправління ім.Ілліча,

- з 02.11.1984 - підземним гірником,

- з 19.04.1985 - підземним кріпильником,

- з 31.12.1987 - звільнений по переводу в ШБУ №3 ТРЕСТУ «Кривбасшахтобуд».

Відповідно до наказу від 13.11.1987 №384 в/о «Кривбасруда» у зв`язку з реорганізацією виробництва, ВКБ ліквідованих рудоуправлінь в тому числі РУ ім. Ілліча були передані до тресту «Кривбасшахтобуд» в/о «Кривбасруда».

Відомості про ліквідацію тресту «Кривбасшахтобуд» на розгляд комісії не надані».

28.08.2020 позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з проханням призначити пільгову пенсію зі скороченням віку, повідомивши письмово про розрахунок пенсії.

Листом вих.№17990-18078/С-03/8-0400/20 від 15.09.2020 відділ з питань призначення пенсії управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомив позивача про те, що надати інформацію про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах не має можливості, оскільки до відділу з питань призначення пенсій документи не надходили.

Скаргою на відмову в призначені пенсії зі скороченням пенсійного віку від 28.09.2020 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з проханням розібратися із ситуацією та прийняти обґрунтоване рішення щодо призначення пільгової пенсії зі скороченням пенсійного віку.

Листом вих.№20429-20653/С-02/8-0400/20 від 16.10.2020 «Про розгляд звернення» Інгулецький відділ обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, за результатами розгляду звернення від 28.09.2020р., повідомив позивача, зокрема про те, що на сьогодні до органів Пенсійного фонду позивачем на надано заяви відповідно до встановленої форми та пакету документів для призначення пенсії.

Також в листі зазначено, що відносно заяви наданої 28.08.2020, повідомляється, що заява надано не за формою визначеною Порядком №22-1, тому розглядалася по Закону України «Про звернення громадян». За результатами розгляду звернення була надана відповідь, де звернуто увагу про необхідність надання заяви та пакету документів у відповідності до Порядку №22-1.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі №160/16772/20 визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №12 від 18.06.2020 в частині відмови розглядати період роботи з 02.11.1984 по 31.12.1987; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2020; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови розглянути заяву від 28.08.2020 по суті; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2020 про призначення пільгової пенсії зі скороченням віку.

01.07.2021 рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 2 відмовлено ОСОБА_1 в розгляді заяви про підтвердження пільгового періоду стажу за період роботи з 02.11.1984 по 31.12.1987, оскільки не надано документи про ліквідацію тресту "Кривбасшахтобуд" та рішення про результати розгляду заяви №12 від 18.06.2020 залишено без змін.

На підставі зазначеного рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідач прийняв рішення № 55 від 02.07.2021 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

В обґрунтування вказаного рішення відповідач зазначив, що призначити пенсію за віком (Список №1) неможливо, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж на дату звернення.

Відповідно до пенсійної справи позивача №55 його страховий стаж становить 31 рік 11 місяців 6 днів.

Відповідачем не зараховано спірний період роботи позивача та відмовлено у призначенні йому пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з чим, вважаючи такі дії і рішення відповідача протиправними, останній звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначено статтею 44 Закону № 1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 44 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

У силу положень частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджено постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1(надалі - Порядок № 22-1).

За змістом пунктів 1.1., 1.2. Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

Відповідно до п. 1.6. Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно із п. 1.7. Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію,письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково,про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

За змістом пункту 4.2. Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

У силу вимог пункту 4.3. Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно із пунктом 4.7. Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Системний аналіз норм чинного законодавства України дає підстави для висновку, що громадянин України, який досяг необхідного віку, за наявності необхідного стажу, має право на отримання пенсії за віком. Вказане право реалізується шляхом звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії, до якої додаються документи, передбачені Порядком № 22-1. При цьому достатність документів встановлюється під час прийняття заяви органом Пенсійного фонду. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів у десятиденний термін з дня надходження заяви.

Судом встановлено, що як при первісному зверненні позивача із заявою про призначення пенсії, так і під час розгляду заяви позивача на виконання вимог судового рішення, відповідачем прийняті рішення про відмову в розгляді заяви про підтвердження пільгового періоду та відмову у призначенні пенсії без надання позивачу строку для подання додаткових документів, чим позбавлено його права надати такі додаткові документи у встановлений відповідачем строк.

Отже, відповідачем не дотримано встановленого Порядком № 22-1 тримісячного строку на подання пенсіонером додаткових документів для призначення пенсії та порушені права позивача шляхом передчасного винесення рішення про відмову у призначенні пенсії.

За таких обставин, судом встановлено порушення процедури розгляду відповідачем заяви позивача від 02.06.2020 року та права позивача на подання додаткових документів, яких, на думку відповідача, недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Так, згідно з пунктом 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до пільгового стажу зараховується робота працівників, які безпосередньо зайняті повний робочий день на відповідних роботах, за умови підтвердження первинними документами роботи саме такої роботи повний робочий день, при цьому такими документами можуть бути: журнали виходів на роботу, табелі використання робочого часу, деякі накази чи розпорядження по підприємству. Кожен з цих документів дає лише часткове підтвердження зайнятості на роботах із шкідливими умовами праці, але сукупні дані цих документів можуть бути доказом повної зайнятості працівника.

Згідно зі Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, що діяв до 11 березня 1994 року, Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, що діяв до 16 січня 2003 року, Список №1 затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №36 січня 2003 року, що діяв до 24 червня 2016 року та Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461, містить в собі розділ 1 підрозділ 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» у яких передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок на умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з яким основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до змісту трудової книжки позивача НОМЕР_2 , позивач має наступний стаж роботи:

- з 15.08.1984 по 16.10.1984 позивача прийнято на шахту підземним учеником електрослюсаря (2 місяці 2 дні), що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (цей період не є спірним оскільки відповідачем зарахований до стажу роботи позивача);

- з 02.11.1984 по 31.12.1987 позивач працював за професією підземний кріпильник;

- з 01.01.1988 по 07.07.1989 позивач працював за професією кріпильником 3 розряду з повним робочим днем в підземних умовах;

- з 13.07.1989 по 01.12.1990 позивач працював за професією газоелектрозварника в гірничому буро-вибуховому цеху;

- з 23.09.2014 по 31.03.2021 позивач працював за професією електрогазозварника, відповідно до довідки ТОВ "Будівельно-монтажного управління №30" № 28 від 15.10.2020 зазначена професія не визнана за умовами праці для надання права на пільгове пенсійне забезпечення згідно зі Списком №2.

Позивачем подано до матеріалів справи уточнюючі довідки на підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, видані 23.08.2019 року №91 ДП «Кривбасшахтозакриття», 28.01.2021 року №21.2-34/02 ПАТ «ПВП Кривбасвибухпром», якими підтверджені періоди роботи позивача на посадах, які дають право на призначення пільгової пенсії.

Більше того, до вказаних довідок долучені довідки про заробітну плату позивача у вказані періоди, які підтверджують можливість органу Пенсійного фонду розрахувати пенсію позивачу, враховуючи вказані періоди роботи.

Відповідно до Списку №1 та Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 передбачено право на пільгову пенсію осіб, які обіймали посади: «газозварників та їх підручних», «електрозварників та їх підручних».

Списком №1 та Списком № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 передбачено право на пільгову пенсію осіб, які обіймали посади: «газозварників», «електрогазозварників», «електрозварників», «електрозварників ручної зварки».

Згідно зі Списком №1 та Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, передбачено право на пільгову пенсію осіб, які обіймали посади: ««газозварників», «електрогазозварників», «електрозварювальників», «електрозварників ручної зварки».

Отже, судом встановлено, що професії, на яких позивач працював у період з 15.08.1984 по 16.10.1984, з 02.11.1984 по 31.12.1987, з 01.01.1988 по 07.07.1989, з 13.07.1989 по 01.12.1990 віднесено до професій, які дають право на призначення пільгової пенсії в силу наведених нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини.

Пільговий характер роботи позивача у період з 15.08.1984 по 16.10.1984, з 02.11.1984 по 31.12.1987, з 01.01.1988 по 07.07.1989, з 13.07.1989 по 01.12.1990 підтверджено копією трудової книжки та долученими до матеріалів справи уточнюючими довідками.

Отже, суд робить висновок про протиправність дій відповідача щодо незарахування до пільгового стажу позивача вказаних періодів роботи позивача на посадах із шкідливими умовами праці за Списком №1 та Списком №2.

Як наслідок, вказані періоди роботи позивача підлягають зарахуванню судом до пільгового стажу позивача.

Період роботи позивача з 23.09.2014 по 31.03.2021 за професією електрогазозварника не підтверджено належними доказами щодо наявності для призначення пенсії на пільгових умовах.

У довідці від 15.10.2020 року №28, виданою ТОВ «Будівельно-монтажне управління №30», зазначено, що згідно з результатами атестації робочих місць (наказ №62 від 27.05.2013 року, наказ №125 від 01.08.2018 року) професія електрогазозварника не визнана за умовами праці для надання права на пільгове забезпечення згідно з Списком №2.

Доказів оскарження відповідних висновків роботодавця позивача, викладених у довідці ТОВ «Будівельно-монтажне управління №30», суду не надано.

Отже, суд робить висновок про передчасність вимог позивача про зобов`язання відповідача зарахувати вказаний період роботи до пільгового стажу.

Проте, з огляду на позбавлення позивача права подання додаткових документів в силу норм Порядку № 22-1, суд визнає протиправними дії відповідача в цій частині.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 55 від 02.07.2021 року, як протиправне, а також задовольнити вимоги позивача в частині скасування рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 2 від 01.07.2021.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії, суд зазначає наступне.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відповідну правову позицію виклав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 464/5990/16-а.

Термін «бездіяльність» являє собою пасивний спосіб поведінки, коли суб`єкт утримується від вчинення будь-яких дій, спрямованих на виконання обов`язку, який на нього покладений.

Суд не вважає поведінку відповідача під час розгляду заяви позивача пасивною, оскільки відповідачем здійснювалися активні дії, спрямовані на розгляд заяви та прийнято рішення.

Відтак, належним способом захисту та поновлення порушеного права є визнання протиправними дій та скасування відповідних рішень.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію, суд зазначає наступне.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Так, обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Призначення пенсії за законом віднесено до компетенції відповідних управлінь Пенсійного фонду України. Суд не має права перебирати на себе функції органів пенсійного фонду щодо перерахунку пенсії, тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію, отже, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає.

З огляду на те, що належного розгляду заяви позивача, з урахування надання строку для подання додаткових документів та визначення документів, які необхідно надати позивачу, відповідачем не здійснено, суд вважає, що вимога позивача про призначення пенсії є передчасною та такою, що не може бути задоволена судом на вказаній стадії розгляду заяви позивача.

Враховуючи положення статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача та дотримання його соціальних гарантій і реалізації права на належне соціальне утримання, суд робить висновок про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 02.06.2020 року про призначення пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні, та зарахованих цим судовим рішенням періодів роботи позивача.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд робить висновок про часткове задоволення позовної заяви.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 908 грн., що документально підтверджується квитанціями від 06.08.2021.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 454 грн.

Керуючись статтями 139, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.06.2020 року про призначення пенсії та зарахування періодів роботи.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 2 від 01.07.2021 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 55 від 02.07.2021 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, періоди роботи: з 02.11.1984 року по 31.12.1987 року - підземного гірничого робітника, підземного кріпильника РУ ім. Ілліча ВО "Кривбасруда"; з 01.01.1988 року по 07.07.1987 року підземного кріпильника тресту "КШБ" ВО "Кривбасруда".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 02.06.2020 року про призначення пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні та зарахованих цим судовим рішенням періодів роботи ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський