Справа № П/320/2461/19
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року № П/320/2461/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Ставничому Н.В., за участю: представника позивача - Більчука О.О., представника відповідача - Грянова Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення - рішення № від 09.10.2018;

- податкове повідомлення - рішення № від 09.10.2018;

- податкове повідомлення - рішення № від 09.10.2018.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 16.09.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2019, відмовив в задоволенні адміністративного позову.

Позивач подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2019, у якій, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову.

У ході розгляду даної справи, постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.04.2021, адміністративну справу №320/2461/19 направлено на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 353 КАС (в редакції, чинній до внесення змін в цю статтю згідно із Законом від 15.01.2020 №460-ІХ, який набрав чинності з 08.02.2020, та підлягає застосуванню при касаційному перегляді цієї справи відповідно до п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону), зауважив, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Після надходження справи до Київського окружного адміністративного суду, згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею для розгляду справи №320/2461/19 визначено суддю Щавінського В.Р.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 прийнято до провадження адміністративну справу №320/2461/19, вирішено, що дана справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.05.2021.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначив, що доходу в розмірі 6 261 750,00 грн. у вигляді додаткового блага, як це вказано в акті перевірки від 20.09.2019 №802/10-36-13-03/ НОМЕР_1 з посиланням на підпункт «г» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, не отримував. Наведеними в акті перевірки обставинами щодо виплати ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» та ПрАТ «СК «ДІМ Страхування» (страховиками) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Факторинг Про» страхового відшкодування в загальному розмірі 6261750,00 грн. не підтверджується прощення (анулювання) його боргу в цьому ж розмірі за кредитним договором з ТОВ «Фінансова компанія «Факторинг Про», оскільки до страхових компаній перейшло право вимоги до нього сплатити борг.

Заперечуючи проти позову з підстав, викладених у письмовому відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, представник відповідача просив суд відмовити в його задоволенні та вказував на обставини, які на його думку свідчать про те, що ГУ ДФС у Київській області під час прийняття оспорюваних рішень, діяло в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Позивач у відповіді на відзив вказує щодо неправомірності перевірки, факт вручення йому копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки до початку перевірки не встановили. Також позивач посилається на те, що поняття «додаткове благо» включає в себе суму боргу у вигляді тіла кредиту, яка прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням. Проте, контролюючим органом в акті перевірки не підтверджується факт прощення (анулювання) боргу в розмірі 6261750,00 грн.

Крім того, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву заявив клопотання про заміну відповідача на процесуального правонаступника. Зазначив, що Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області зі стадії апеляційного перегляду справи замінене процесуальним правонаступником Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області. Проте, у зв`язку із ліквідацією Головного управлінням Державної податкової служби у Київській області, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 30.09.2020 №893 «Деякі питання територіальних органів Держаної податкової служби» та відповідно до Наказу Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено, зокрема, Головне управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремлений підрозділ Держаної податкової служби України.

Отже, враховуючи викладене, відповідач просить суд замінити відповідача у порядку процесуального правонаступництва, а саме Головне управління Державної податкової служби у Київській області () на правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремлений підрозділ Держаної податкової служби України ().

Протокольною ухвалою суду від 27.05.2021 замінено Головне управління Державної податкової служби у Київській області () на процесуального правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремлений підрозділ Держаної податкової служби України ().

Протокольною ухвалою суду від 03.08.2021 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні призначеному на 29.09.2021 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд даний адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти даного адміністративного позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі пп. 20.14 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України та Наказу №1864 від 06.09.2018 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податку на доходи з фізичних осіб до бюджету при отриманні доходу як додаткове благо фізичної особи-платника податків - ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 20.09.2019 №802/10-36-13-03/ НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки).

З Акта перевірки вбачається, що за період часу з 01.01.2015 по 31.12.2016 між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Факторинг про» було укладено ряд Договорів кредиту на загальну суму 6261750,00 грн. На випадок неповернення виданих за кредитними договорами грошових коштів ТОВ «ФК «Факторинг Про» уклало договори страхування ризиків: страховик - ПрАТ «СК «Саламандра-Україна»; страховик - ПрАТ «СК «ДІМ Страхування».

Перевіркою встановлено, що отриману суму кредиту повернуто ТОВ «ФК «Факторинг Про» за рахунок страхових виплат у розмірі: страховик - ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» - 2030490,00 грн.; страховик - ПрАТ «СК «ДІМ Страхування» - 4231260,00 грн.

У зв`язку з вищевикладеним перевіркою встановлено, дохід отриманий ОСОБА_1 за рахунок погашення страховими компаніями основної суми боргу ТОВ «ФК «Факторинг Про» отримано як додаткове благо у розмірі 6261750,00грн. відповідно до ч. «г» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПКУ.

Податкові декларації про майновий стан і доходи за період 2015 по 2016 роки платник податків - фізична особа ОСОБА_1 не подавались.

ГУ ДФС у Київській області направлено запит фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 «про надання інформації, пояснення та документальних підтверджень» від 24.04.2018 №1798/Т/10-36-13-04 який відповідно до п.73.3 ПК України надіслано 26.04.2018 рекомендованим листом з повідомленням про вручення №90. Запит вручений не був, по причині, що фізична особа - платник податків ОСОБА_1 не проживає за вищевказаною адресою. Для підтвердження податкової адреси ОСОБА_1 , ГУ ДФС у Київській області. надіслано запит від 11.06.2018 №4982/9/10-36-13-04 до «відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС в Київській області» та підтверджено інформацію щодо вищевказаної податкової адреси фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

У відповідь на вищезазначений запит фізична особа - платник податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), не надавав відповідь до контролюючого органу.

Таким чином відповідач встановив порушення платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 :

а) пп. 49.18.4 п. 49.18 ст.49 розділу И, п. 176.1, п. 179.1, п. 179.2 ст. 179 розділу IV ПК України фізична особа - платник податків ОСОБА_1 , декларацію про отримані доходи за 2015-2016 роки до Переяслав-Хмельницького відділення (Переяслав-Хмельницький район) Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області не подано;

б) ч. «г» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 занижено загальний річний оподатковуваний дохід за 2015-2016 роки на суму 6261750,00 грн. та відповідно занижено суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету за 2015-2016 роки в сумі 1240078,00 грн.;

в) п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) встановлено заниження оподаткованого доходу фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 на суму 6261750,00 грн., що призвело до заниження військового збору за 2015-2016 на суму 93926,25 грн.

На підставі таких висновків Акта перевірки відповідачем прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Позивач, не погоджується із вказаними вище висновками та оспорюваними рішеннями, вважаючи їх не обґрунтованими, протиправними та такими, що не базується на нормах чинного законодавства України і фактичних обставинах справи, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини справи та норми законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним завданням контролюючих органів є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов`язкових платежів), а також неподаткових встановлених законодавством доходів (далі-податки, інші платежі).

Відповідно до п. 61.1, п. 61.2 ст. 61 Податкового кодексу України (далі - ПК України), Податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 20.1.4. п.20.1 ст.20 ПК України органам державної податкової служби надане право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок проведення перевірок визначений ст.75-86 ПК України.

Згідно ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу відносин.

Судом встановлено, що на підставі пп.20.14 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79, пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України та Наказу №1864 від 06.09.2018 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податку на доходи з фізичних осіб до бюджету при отриманні доходу як додаткове благо фізичної особи-платника податків - ОСОБА_1 за результатами якої складено Акт перевірки.

Пунктом 79.2 ст. 79 ПК України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (абз. 2 п. 79.2 ПК України).

Незважаючи на правило п. 79.3 ст. 79 ПК України щодо необов`язкової присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірки, і тим більше, бути обізнаним щодо призначення перевірки та її проведення. Це узгоджується з нормою пп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України, якою встановлено, що платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Право платника податків бути присутнім під час проведення перевірки забезпечується, зокрема обов`язком контролюючого органу ознайомити його у встановлений законом спосіб до початку перевірки із наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення. Це одна із гарантій того, що перевірка буде проведена об`єктивно та повно, а платник податків зможе надати наявні у нього документи та пояснення з питань перевірки.

Такий правовий висновок щодо застосування норм п. 79.2 ст. 79 ПК України у подібних правовідносинах зроблений Верховним Судом, зокрема в постанові від 22.09.2020 у справі №520/8836/18.

Враховуючи вказане, суд погоджується із твердженням позивача про неправомірність перевірки з посиланням на те, що він не був обізнаний про проведення перевірки до її початку, а копія наказу про проведення перевірки та письмове повідомлення про дату і місце проведення перевірки йому до початку перевірки не були вручені, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, письмове повідомлення від 06.09.2018 №44/6/10-36-13-03 та копія наказу ГУ ДФС у Київській області про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 06.09.2018 №1864 були направлені відповідачем на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримані позивачем 12.09.2018 (дане підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням за трек-номером №328).

Проте, зазначена перевірка, відповідно до Наказу №1864 від 06.09.2018, призначена на 07.09.2018, тобто на наступний день після винесення вказаного наказу та тривала 5 робочих днів, а саме з 07.09.2018 по 13.09.2018, що, зокрема, вбачається з Акту перевірки.

Суд звертає увагу, що в постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 (адміністративне провадження №К/9901/25669/19) Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зробила правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Хоча цей висновок Верховного Суду зроблений щодо застосування норм права у правовідносинах, які виникли у зв`язку з проведення документальної позапланової виїзної перевірки, він в частині оцінки судом доводів платника податків про порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки як підстави позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення прийнятний і при застосуванні норм права у правовідносинах щодо проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, судом встановлено, що наказ про проведення перевірки та письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки позивачеві до початку перевірки не були вручені та ГУ ДФС у Київській області не виконало умов ст. 79 ПК України, які надають право посадовим особам контролюючого органу приступити до проведення перевірки, тому дана перевірка була проведена протиправно з порушенням вимог податкового законодавства України.

Також, суд звертає увагу щодо встановленого порушення під час її проведення, яке стало підставою для прийняття спірних рішень, суд зазначає наступне.

З Акта перевірки слідує, що за період часу з 01.01.2015 по 31.12.2016 між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Факторинг про» укладено ряд Договорів кредиту на загальну суму 6261750,00 грн. На випадок неповернення виданих за кредитними договорами грошових коштів ТОВ «ФК «Факторинг Про» уклало договори страхування ризиків: страховик - ПрАТ «СК «Саламандра-Україна»; страховик - ПрАТ «СК «ДІМ Страхування».

Перевіркою встановлено, що отриману суму кредиту повернуто ТОВ «ФК «Факторинг Про» за рахунок страхових виплат у розмірі: страховик - ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» - 2030490,00 грн.; страховик - ПрАТ «СК «ДІМ Страхування» - 4231260,00 грн.

У зв`язку з вищевикладеним перевіркою встановлено, дохід отриманий ОСОБА_1 за рахунок погашення страховими компаніями основної суми боргу ТОВ «ФК «Факторинг Про» отримано як додаткове благо у розмірі 6261750,00 грн. відповідно до ч. «г» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України визначено перелік доходів, отриманих платником податку як додаткове благо, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, зокрема підпунктом «г» підпункту 164.2.17 встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом.

Як вбачається з матеріалів справи, доводячи, що погашення його заборгованості за кредитом перед ТОВ «Фінансова компанія «Факторинг Про» за рахунок страхових виплат не створило для нього додаткового блага як доходу, позивач посилається на те, що до ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» та ПрАТ «СК «ДІМ Страхування» в силу статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України перейшло право вимоги до нього сплатити заборгованість у розмірах 2030490,00 грн. та 4231260,00 грн. відповідно.

На підтвердження вказаного вище доводу, позивач надав суду договори про реструктуризацію боргу від 01.05.2018 з ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» та ПрАТ «СК «ДІМ Страхування».

Згідно з пп. 14.1.47 п.14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

У ст. 14 ПК України немає визначення поняття «дохід». Таке визначення дає норма абзацу шістнадцятого статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у відповідності з якою доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

У зв`язку з цим додаткове благо як дохід в розумінні пп. 14.1.47 п. 14.1 ст.14 ПК України може означати, зокрема зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу платника податку.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що доводи позивача, що до страхових компаній перейшло право вимоги до нього сплатити заборгованість, є обґрунтованим. Також суд звертає увагу, що визнання позивачем факту, що він не сплатив кошти страховим компаніям на погашення заборгованості, не рівнозначно факту відсутності заборгованості.

Щодо строку звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем 09.10.2018 та направлені на адресу позивача 10.10.2018, що підтверджується фіскальним чеком ПАТ «Укрпошта» №520. Зазначенні податкові повідомлення-рішення отриманні позивачем 12.10.2018, що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №520.

Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За змістом п. 56.18 ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 102.4 ст. 102 ПК України передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного в п.102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Оскільки ПК України пов`язує відлік строку (1095 календарних днів), протягом якого може бути стягнутий податковий борг, з днем виникнення податкового боргу, то й останнім днем звернення до суду є 1095 день (п. 56.18. ст. 56 ПКУ) з моменту отримання спірного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що позивачем строк звернення до суду не пропущений.

Суд вказує, що згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» ЄСПЛ визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що оскільки наказ про проведення перевірки та письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки позивачеві до початку перевірки не були вручені та ГУ ДФС у Київській області не виконало умов ст. 79 ПК України, які надають право посадовим особам контролюючого органу приступити до проведення перевірки, тому дана перевірка була проведена протиправно з порушенням вимог податкового законодавства України, у зв`язку з чим, висновки викладенні у Акті перевірки є необґрунтованими та безпідставними, а прийняті податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам закону в ході розгляду справи суду не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які би свідчили про законність і обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 9605,98 грн. (квитанція від 11.04.2019 №1659901/19), відтак на користь позивача слід присудити судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2018, винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2018, винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2018, винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

5. Стягнути сплачений судовий збір у розмірі 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) грн. 00 коп. на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Державної податкової служби у Київській області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 13 жовтня 2021 р.