Справа № 318/1736/20
Суддя: Васильченко В. В.
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 318/1736/20 Номер провадження №2-а/318/4/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2021 р. м. Кам`янка-Дніпровська

Кам`янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: суддя Васильченко В. В.; секретар Борисенко П. В.; учасники провадження: позивач ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим адміністративним позовом в обґрунтування якого зазначав, що постановою Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області №768/0/92-19-ДК/0185/По/08/01/-19 від 24 жовтня 2019 року, що була винесена Державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області Мізерною О. А. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП. Однак, рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 12.03.2020 року у справі № 318/2377/19 його адміністративний позов до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області Мізерної Олени Анатоліївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено частково та скасовано вказану вище постанову. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.05.2020 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Станом на час звернення до суду відповідач адміністративну справу щодо ОСОБА_1 не розглянув, не закрив та без діє, у зв`язку з чим просив суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо не розгляду адміністративної справи, зобов`язати відповідача розглянути її і прийняти рішення про закриття адміністративного провадження.

Ухвалою судді від 31.08.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишену без руху.

Ухвалою судді від 04.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 24.10.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити та підтвердив обставини, які були викладені у його позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю посилаючись на те, що дії Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області в повній мірі узгоджуються з ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Заслухавши думки учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах провадження докази, суд прийшов до такого висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що постановою Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області №768/0/92-19-ДК/0185/По/08/01/-19 від 24 жовтня 2019 року, що була винесена Державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області Мізерною Оленою Анатоліївною позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП.

Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 12 березня 2020 року у справі № 318/2377/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області Мізерної Олени Анатоліївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено частково та скасовано вказану вище постанову. В інших позовних вимогах відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду 26 травня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Станом на час звернення ОСОБА_1 до суду, рівно як і на час ухвалення рішення Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області адміністративну справу щодо ОСОБА_1 не розглянуло.

В силу приписів ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з положеннями ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Адміністративним правопорушенням (проступком), у розумінні ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Питання, пов`язані із здійсненням провадження в справах про адміністративні правопорушення, унормовані Розділом IV КУпАП (ст. 245-297-10). Зокрема, у ст. 245 зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Також, у відповідності з положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, згідно з ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У свою чергу, ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В порядку підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, як передбачає ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За змістом же ст. 279, 280 КУпАП головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

По справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи (ст.284 КУпАП).

Процедура оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з положень п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Тобто, у даному випадку, норми КУпАП і КАС України застосовуються субсидіарно. Зокрема, ч. 2 ст. 162 КАС України передбачено можливість прийняття судом іншої, ніж визначено у пунктах 1-8 цієї ж частини статті, постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено суд, відповідач склав протокол про адміністративне правопорушення у відсутності ОСОБА_1 і не вручив йому один з екземплярів протоколу під розписку, як того вимагає ч. 2 ст. 254 КУпАП. У разі відмови особи в отриманні протоколу, відмови від підпису чи тощо, відповідні орган або посадова особа, повинні була скласти відповідний акт, натомість такого документу відповідач суду не надав. Внаслідок відсутності позивача при складанні протоколу, останній не мав змоги реалізувати права, передбачені ст. 256 КУпАП, зокрема, подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня відмітка про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, про її права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання тощо.

Усе це створило перешкоди позивачу, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, реалізувати передбачені законодавством права при розгляді щодо неї справи про адміністративне правопорушення (надавати пояснення і зауваження до протоколу, подавати докази, в тому числі й ті, які підтверджують обставини, що пом`якшують відповідальність, заявляти клопотання тощо). Внаслідок цього справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , розглянута відповідачем з порушенням визначеної КУпАП процедури, не на підставі всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи та їх дослідження у сукупності, зокрема, без врахування пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Разом з тим, суд зазначає, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 2 ст. 2 КАС України, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за наявними критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Враховуючи те, що внаслідок недотримання відповідачем процедури провадження у справі про адміністративне правопорушення позивач не мав змоги належним чином і у повному обсязі реалізувати свої права, окрім іншого, подавати пояснення та заперечення до протоколу про адміністративне правопорушення, а також докази на підтвердження обставин, які пом`якшують відповідальність, й такі документи відповідачем не досліджувались і не враховувались під час розгляду справи щодо ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про наявність підстав для направлення вказаної справи на новий розгляд до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, яке уповноважене оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обраний ОСОБА_1 спосіб задоволення позовних вимог, за даних конкретних умов, є виправданим і обґрунтовано обумовлений необхідністю повного захисту прав позивача, про який він просив, а також узгоджується з повноваженнями адміністративного суду, наданими процесуальним законом, чинним станом на час ухвалення остаточного судового рішення у цій справі по суті спору.

Поряд із цим, суд критично оцінює доводи сторони відповідача стосовно врахування судом приписів ст. 38 КУпАП, оскільки закінчення строків накладення адміністративного стягнення, встановлених цією статтею, не є перешкодою для нового розгляду справи про адміністративне правопорушення уповноваженим органом (посадовою особою) і прийняття однієї з постанов, передбачених ст. 284 цього ж Кодексу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про порушення права позивача на об`єктивний, всебічний розгляд його справи про адміністративне правопорушення та права бути присутнім при її розгляді, що є протиправною бездіяльністю відповідача.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення. Тобто, визнання бездіяльності неправомірною без зобов`язання відповідача вчинити певні дії, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача та не відповідає завданням адміністративного судочинства. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача розглянути справу по суті, за участю позивача.

В задоволенні ж позовної вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про закриття адміністративного провадження слід відмовити, оскільки відповідно до ст.284КУпАП вказане питання вирішує орган (посадова особа), який розглядає справу про адміністративне правопорушення. Адміністративні суди не вирішують справу про адміністративне правопорушення, а розглядають позови щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Наразі ж справа щодо ОСОБА_1 , так і залишається не розглянутою. У відповідності до вимог ст. 245 КАС України до повноважень суду при вирішенні справи не відноситься прийняття рішення щодо закриття провадження по нерозглянутій справі про адміністративне правопорушення, тим паче, що питання стосовно цієї правової вимоги вже було вирішено судом першої інстанції у своєму рішенні від 12.03.2020 року у справі №318/2377/19.

Що стосується клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем 10-денного строку, встановленого КАС України та КУпАП щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, то суд вважає їх безпідставними з огляду на те, в силу приписів ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. З огляду на те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 31.08.2020 року, то встановлений чинним законодавством строк для звернення до суду ним не пропущено.

На підставі ст. 94 КАС України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 420,20 грн.

Керуючись ст. 69-71, 94, 241-246, 250, 251, 255, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо не розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол № 768/0/92-19-ДК/0199/П/07/01/-19 від 27 вересня 2019 року).

Направити справу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол № 768/0/92-19-ДК/0199/П/07/01/-19 від 27 вересня 2019 року) на новий розгляд до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

У задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області прийняти рішення про закриття адміністративного провадження по справі відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 20 коп.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Кам`янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 22 жовтня 2021 року о 13 год. 10 хв.

Суддя: В. В. Васильченко