Справа № 600/5365/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2021-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 жовтня 2021 р. м. Чернівці Справа №600/5365/21-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про скасування розпорядження, визнання протиправною бездіяльність та стягнення моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про скасування розпорядження, визнання протиправною бездіяльність та стягнення моральної шкоди.

Позивач просить суд:

- скасувати Розпорядження №56-ОС від 10 вересня 2021 року, яким ОСОБА_1 звільнено з 10 вересня 2021 року з посади художнього керівника Южинецького будинку культури у зв`язку із реорганізацією закладу за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України;

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, якою одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці не запропоновано ОСОБА_1 іншої роботи на тому ж підприємстві, в установі, організації;

- стягнути зі Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 спричинену моральну шкоду 30000,00 грн.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позов обґрунтовано тим, що розпорядженням №56-ОС від 10 вересня 2021 року позивача звільнено з посади художнього керівника Южинецького будинку культури у зв`язку з реорганізацією закладу на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Водночас, її було попереджено про наступне вивільнення у порядку статті 49-2 Кодексу законів про працю України, проте разом з указаним попередженням не було запропоновано іншої роботи. Так, згідно з положеннями Кодексу законів про працю України звільнення допускається тільки зі умови відмови особи від працевлаштування на іншу роботу. Однак оскільки позивачу не було надано офіційної пропозиції влаштуватись на іншу роботу з урахуванням гарантій, передбачених статтею 40 Кодексу законів про працю України, то звільнення її із займаної посади є протиправним.

Крім цього, позивачем у позові заявлена вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди, яка обґрунтована тим, що протиправним звільненням з роботи у неї виникли істотні вимушені зміни в житті, порушились нормальні життєві зв`язки, вона переживає психологічний стрес, їй завдано значних душевних і психічних страждань. Завдану моральну шкоду позивач оцінила в 30000,00 грн.

Дослідженням змісту доданих до позову матеріалів установлено, що на виконання рішень сьомої сесії Ставчанської сільської ради восьмого скликання №516-8/21 від 09 липня 2021 року «Про перейменування КЗ «Центр культури та дозвілля та спорту» Ставчанської сільської ради та затвердження Статуту у новій редакції», №517-8/21 «Про затвердження структури та штатного розпису КЗ «Центр культури та дозвілля», розпорядження №51-ОС від 09 липня 2021 року «Про попередження про наступне вивільнення у порядку статті 49-2 Кодексу законів про працю України», з урахуванням письмових пропозицій старост сіл, викладених в клопотанні до в.о. директора КЗ «Центр культури та дозвілля», Ставчанської сільською радою Чернівецького району Чернівецької області видано розпорядження від 10 вересня 2021 року №56-ОС, пунктом 4 якого звільнено ОСОБА_1 , художнього керівника Южинецького будинку культури, у зв`язку із реорганізацією закладу за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України з 10 вересня 2021 року.

Винесенню вказаного розпорядження передувала, зокрема, видача розпорядження Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 09 липня 2021 року №51-ОС «Про попередження про наступне вивільнення у порядку статті 49-2 Кодексу законів про працю України», на виконання якого ОСОБА_1 ознайомлено із наступним вивільненням 09 липня 2021 року, що підтверджується листом особистого ознайомлення з розпорядженням від 09 липня 2021 року №51-ОС.

Крім цього, як вбачається зі змісту листа Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 24 вересня 2021 року №64, позивач була повідомлена, серед іншого про те, що станом на 24 вересня 2021 року передбачена штатним розписом установи посада художнього керівника Будинку культури с. Южинець КЗ «Центр культури та дозвілля» Ставчанської сільської ради є вакантною. Згідно довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск 81 «Культура та мистецтво) затвердженого наказом Міністерства культури і мистецтв України від 14 квітня 2000 року №168 за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України, кваліфікаційні вимоги до даної посади це повна, або базова вища, або середня спеціальна освіта відповідного напрямку підготовки (спеціаліст або бакалавр) та підвищення кваліфікації, стаж творчої роботи для спеціаліста - не менше 3 років; бакалавра - не менше 5 років.

З урахуванням наведеного суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних та юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Під час визначення юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як зазначалось вище, позивач, яка займала посаду художнього керівника Южинецького будинку культури, не погоджується з її звільненням згідно з розпорядженням Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 10 вересня 2021 року №56-ОС.

Водночас суд зауважує, що такі відносини не є відносинами щодо проходження публічної служби з огляду на наступне.

Так, згідно пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Суд зазначає, що спори щодо прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. Водночас, до даної категорії не належать трудові спори: а) керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій; б) працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; в) працівників бюджетних установ, тощо.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року №2493-III (далі Закон №2493-III) посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Статтею 3 Закону №2493-ІІІ посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Частиною першою, четвертою статті 11 Закону №2493-ІІІ передбачено, що громадяни України, які вперше приймаються на службу в органи місцевого самоврядування (за винятком посад, зазначених в абзаці другому частини першої статті 10 цього Закону), у день прийняття відповідного рішення складають Присяги. На вимогу громадянина про складення Присяги робиться запис у його трудовій книжці із зазначенням дати складення Присяги.

Статтею 14 Закону №2493-ІІІ визначена класифікація посад в органах місцевого самоврядування.

Так, в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад:

перша категорія - посади Київського міського голови, голів обласних рад та Севастопольського міського голови;

друга категорія - посади Сімферопольського міського голови, міських (міст - обласних центрів) голів; заступників голів обласних рад та Севастопольського міського голови, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради;

третя категорія - посади перших заступників та заступників міських голів (міст - обласних центрів) з питань діяльності виконавчих органів ради; секретарів міських (міст - обласних центрів та міста Сімферополя) рад, міських голів (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення, крім міст - обласних центрів), голів районних, районних у містах рад;

керуючих справами виконавчих апаратів обласних та Севастопольської міської рад;

четверта категорія - посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад;

п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост;

шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад;

сьома категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Таким чином, названим вище Законом встановлено, зокрема, умови, за яких особа вважається посадовою особою місцевого самоврядування, порядок прийняття особи на службу в орган місцевого самоврядування, у тому числі з обов`язком складенням Присяги, а також визначено перелік посад в органах місцевого самоврядування та їх категорії.

Разом з цим, суд зауважує, що, нормами вказаного Закону посада художнього керівника будинку культури сільської ради не визначається як посада в органі місцевого самоврядування.

Як свідчить зміст матеріалів позову, зокрема, копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , у такій відсутній і запис про складення нею присяги посадової особи органу місцевого самоврядування.

Водночас, Наказом Міністерства культури і мистецтв України від 14 квітня 2000 року №168 затверджено Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 81 «Культура та мистецтво».

Відповідно до пункту 6 підрозділу «Професіонали» розділу 3 «Діяльність клубних закладів, центрів культури і дозвілля, центрів дозвілля, парків культури і відпочинку, науково-методичних центрів, будинків народної творчості» зазначеного вище Довідника керівник художнього клубного закладу, науково-методичного центру, будинку народної творчості, центру культури і дозвілля, центру дозвілля тощо: організує і планує роботу колективів народної творчості. Надає методичну та практичну допомогу клубним закладам району, міста, мікрорайону. Координує роботу творчих підрозділів щодо проведення художніх заходів, здійснює керівництво розробкою та постановкою сценаріїв проведення великих масових художніх заходів (театралізованих видовищ і свят, народних гулянь, жанрових свят тощо). Добирає для колективів народної творчості репертуар. Проводить семінари з керівниками гуртків. Організує вивчення та обмін досвідом роботи колективів народної творчості, їх огляди, фестивалі, виступи в районі, мікрорайоні, місті. З метою удосконалення роботи з обслуговування населення підтримує в процесі діяльності зв`язки з творчими спілками та громадськими організаціями щодо залучення до проведення заходів творчих працівників. Вживає заходів щодо удосконалення творчої майстерності виконавців.

Кваліфікаційними вимогами керівника художнього клубного закладу, науково-методичного центру, будинку народної творчості, центру культури і дозвілля, центру дозвілля тощо є: повна або базова вища освіта відповідного напряму підготовки (спеціаліст або бакалавр) та підвищення кваліфікації. Стаж творчої роботи для спеціаліста - не менше 3 років; бакалавра - не менше 5 років.

Отже, прийняття особи на посаду художнього керівника будинку культури не вимагає складення особою присяги посадової особи місцевого самоврядування, як того вимагає Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Крім цього, зі змісту оскаржуваного розпорядження не вбачається того, що позивач була звільнена безпосередньо з посади в органі місцевого самоврядування. Натомість, таке містить посилання лише на положення пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Вказане дає підстави для висновку про те, що відносини щодо прийняття позивача на посаду художнього керівника будинку культури сільської ради, яка не є посадою в органі місцевого самоврядування, і подальшого звільнення її із займаної посади не стосуються порядку проходження та звільнення позивача зі служби в органах місцевого самоврядування. Такі відносини по своїй суті є трудовими та регулюються законодавством про працю України.

Отже, зайняття посади художнього керівника Южинецького будинку культури Чернівецького району Чернівецької області не відноситься до публічної служби в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а тому даний позов не є позовом з приводу звільнення з публічної служби, який згідно пункту 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України належать до юрисдикції адміністративних судів.

При цьому, наявність у цих спірних правовідносинах сторони суб`єкта владних повноважень - Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області не змінює правову природу спірних правовідносин (які є по суті трудовими) та не робить спір публічно-правовим. ОСОБА_1 не проходила публічну службу в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а Ставчанська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області в цих відносинах не виконує функцій суб`єкта владних повноважень, а, фактично, є роботодавцем у трудових відносинах.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що даний спір по суті є трудовим спором і виник поза межами публічно-правових правовідносин, тобто не є публічно-правовим, а тому не може бути розглянутий за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, то наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження у цій справі.

Частиною шостою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Згідно частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з трудових правовідносин.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ роз`яснено, якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб`єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то залежно від змісту вимог і суб`єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що вимоги позивача виникли із трудових правовідносин, то вони підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 170, 241, 242, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про скасування розпорядження, визнання протиправною бездіяльність та стягнення моральної шкоди.

2. Роз`яснити позивачу право на звернення до суду з цим позовом в порядку цивільного судочинства.

3. Роз`яснити, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.П. Лелюк