Справа № 140/6951/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року ЛуцькСправа № 140/6951/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 20.04.2021 року №0-0307, №0-0307, №0-0370, №0-0307.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є керівником та засновником Фермерського господарства «Оберіг» (далі - ФГ «Оберіг»). Видами діяльності юридичної особи є: вирощування зернових культур (крім рису); бобових культур і насіння олійних культур (основний); вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; допоміжна діяльність у рослинництві; виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами. Відповідно до довідки органу місцевого самоврядування позивач із 2003 року по даний час є сільськогосподарським товаровиробником. При цьому, належні йому на праві власності об`єкти нерухомого майна: будівлі, приміщення реммайстерні площею 601,9 кв. м, які розташовані у АДРЕСА_1 ; частина приміщення авто гаража (38/100) площею 192,0 кв. м, яке розташоване у АДРЕСА_2 ; будівля комплексного приймального пункту побутового обслуговування, спеціальне ательє і майстерня, приймальний пункт хімчистки загальною площею 406,3 кв. м, які розташовані у АДРЕСА_2 (далі - об`єкти нерухомості, будівлі, споруди), використовуються ОСОБА_1 у сільськогосподарській діяльності.

Головне управління ДПС у Волинській області 20.04.2021 року прийняло податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 визначено суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на вказані об`єкти нерухомості: №0-0307 за 2020 рік в розмірі 39 088,14 грн., №0-0307 за 2020 рік в розмірі 26 385,63 грн., №0-0370 за 2020 рік в розмірі 4 167,24 грн.

Позивач вважає вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та просить їх скасувати, оскільки належні позивачу будівлі, споруди використовуються безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (в межах господарської діяльності ФГ «Оберіг», засновником та директором якого є ОСОБА_1 ), а тому, відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України), не є об`єктами оподаткування.

Щодо об`єкту нежитлової нерухомості - магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 233,7 м.кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , вказує, що податковим органом при визначені суми податкового зобов`язання податковим повідомленням-рішенням №0-0307 за 2020 рік в розмірі 15 176,77 грн. протиправно не враховано рішення Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області від 27.02.2020 року №40/3 «Про внесення змін до рішення сесії №28/17 від 23.05.2019 року «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік».

Таким чином, податкове повідомлення-рішення №0-0307 також є протиправним та підлягає скасуванню.

З наведених підстав просив позов задовольнити повністю.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень. Представник відповідача вказав, що у позивача відсутній статус сільськогосподарського виробника, що виключає можливість застосування до останнього пільги, передбаченої підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Доказів того, що спірні об`єкти нерухомості передані позивачем до статутного капіталу ФГ «Оберіг» позивачем не надано. Окрім того, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець; основний вид діяльності - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Крім того, вказує, що у власності позивача наявне нежитлове приміщення - магазин «Товари повсякденного попиту» загальною площею 233,7 м.кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Відтак, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що він провадить господарську діяльність, яка відноситься до діяльності сільськогосподарських товаровиробників; що його нерухоме майно призначене та використовується безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Вказані обставини виключають можливість застосування у даному випадку пільги з оподаткування відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Керуючись наведеним, відповідач вважає, що належні позивачу об`єкти нерухомості є об`єктами оподаткування в силу приписів ПК України і на них повинен нараховуватись податок на нерухоме майно.

Вказує, що ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості на 2020 рік визначені рішенням Затурцівської ОТГ №28/17 від 23.05.2019 року. При цьому, вважає безпідставним посилання позивача на рішення Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області від 27.02.2020 №40/3 «Про внесення змін до рішення сесії №28/17 від 23.05.2019 року «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік», оскільки Законом України від 16.01.2020 №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» внесено зміни до ПК України. Особливих змін зазнала статті 12, якою визначаються повноваження сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів. Виходячи зі змінених норм вказаної статті, застосування рішення Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області від 27.02.2020 №40/3 в 2020 році є неправомірним.

Враховуючи викладене, просив в задоволенні позову відмовити.

В поданій до суду відповіді на відзив позивач не погодився з доводами відзиву, підтримав власну правову позицію, наведену у позові.

В поданому до суду запереченні відповідач підтримав власну правову позицію, наведену у відзиві.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, копій договору купівлі-продажу від 13.04.2012 року, довідки сільського голови від 09.12.2004 року, свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна від 26.02.2008 року, договору купівлі-продажу від 29.08.2002 року, фізична особа ОСОБА_1 є власником об`єктів нерухомого майна: 1) «Комплексний приймальний пункт побутового обслуговування, спеціалізоване ательє і майстерня, приймальний пункт хімчистки», загальною площею 406.3 м кв, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) «Приміщення реммайстерні заг.пл. 601,9 м кв - літера «А-1», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) «38/100 частини приміщення автогаража площею 192 м кв», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; 4) «Магазину «Товари повсякденного попиту» загальною площею 233,70 м.кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 22-29, 75-76).

ГУ ДПС у Волинській області, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, від 20.04.2021 року №0-0307, №0-0370, №0-0307, №0-0307, якими ОСОБА_1 визначено наступні грошові зобов`язання за 2020 рік (а.с. 17-20):

1) по приміщенню реммайстерні у сумі 39088,14 грн.;

2) ) по приміщенню авто гаража у сумі 4167,24 грн.;

3) по комплексному приймальному пункту у сумі 26385,63 грн.;

4) по приміщенню магазину у сумі 15176,77 грн.

ОСОБА_1 , не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

У частині другій статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VIII запроваджено новий місцевий податок, а саме податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки, та плата за землю.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України передбачено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України врегульовано, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до статті 10 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є місцевим податком.

Згідно підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України наведені об`єкти, які не є об`єктом оподаткування за вказаної нормою закону.

Згідно підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 цього Кодексу не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (1271) включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін. Цей клас не включає: споруди зоологічних та ботанічних садів.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 01.10.2019 року у справі №0340/1905/18.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є засновником та керівником (головою) Фермерського господарства «Оберіг», яке зареєстроване як суб`єкт господарювання 10.12.2003 року. Вказані обставини стверджуються копіями довідки серії АБ № 443679 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 38-41).

Видами діяльності ФГ «Оберіг» є: код КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); код КВЕД 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; код КВЕД 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; код КВЕД 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; код КВЕД 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; код КВЕД 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (а.с.38-41).

Господарська діяльність ФГ «Оберіг» із вирощування та реалізації зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур (сої, пшениці та ін.) підтверджується розрахунком частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2020 рік, копіями накладних (а.с. 51-53).

У своїй діяльності ФГ «Оберіг» використовує орендовані земельні ділянки сільськогосподарського призначення відповідно до договору оренди землі від 22.12.2010 та додаткової угоди до нього, укладеного із Локачинською районною державною адміністрацією (а.с.30-36), належні позивачу на праві власності транспортні засоби (спеціалізований вантажний самоскид, машина для внесення рідких органічних добрив, розкидач органічних добрив, трактори колісні, комбайн зернозбиральний) (а.с.43-50).

Як вже зазначалося судом, ОСОБА_1 є власником об`єктів нерухомого майна, зокрема: 1) «Комплексного приймального пункту побутового обслуговування, спеціалізоване ательє і майстерня, приймальний пункт хімчистки», загальною площею 406.3 м кв, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) «Приміщення реммайстерні заг.пл. 601,9 м кв - літера «А-1», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) «38/100 частини приміщення автогаража площею 192 м кв», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Дані об`єкти нерухомого майна відповідно до довідки сільського голови Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області №362 від 12.05.2020 року ОСОБА_1 використовує у сільськогосподарській діяльності (а.с.42). Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Оскільки матеріалами справи підтверджується та обставина, що об`єкти нерухомого майна, які належать позивачу на праві власності і щодо яких контролюючим органом донараховані податкові зобов`язання, є будівлями, призначеними для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та фактично використовуються у сільськогосподарській діяльності ФГ «Оберіг», засновником та керівником якого є позивач.

Доводи контролюючого органу про те, що позивач, як фізична особа, не є сільськогосподарським товаровиробником, відтак на нього не поширюється пільга, передбачена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Доводи контролюючого органу про те, що позивач, як фізична особа, не є сільськогосподарським товаровиробником, відтак на нього не поширюється пільга, передбачена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Згідно пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа-підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

У підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України щодо цілей глави 1 розділу ХIV Податкового кодексу України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін «сільськогосподарський товаровиробник» має інше змістовне навантаження.

Визначення «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18.01.2001 №2238-ІІІ, сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників як юридичних осіб, так і фізичних, та направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

В розумінні вимог підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України позивач ОСОБА_1 , як засновник та керівник фермерського господарства, є сільськогосподарським товаровиробником.

Враховуючи встановлені обставини справи, спірні об`єкти нерухомого майна «Комплексний приймальний пункт побутового обслуговування, спеціалізоване ательє і майстерня, приймальний пункт хімчистки», «Приміщення реммайстерні заг.пл. 601,9 м кв - літера «А-1», «38/100 частини приміщення автогаража площею 192 м кв», з огляду на їх використання у сільськогосподарській діяльності ФГ «Оберіг», відносяться до будівель сільськогосподарського призначення та фактично є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника.

Отже, вказана нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень пункту «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення від 20.04.2021 року №0-0307, №0-0370, №0-0307, якими ОСОБА_1 визначено грошові зобов`язання за 2020 рік: по приміщенню реммайстерні за 2020 рік у сумі 39088,14 грн.; по приміщенню авто гаража у сумі 4167,24 грн.; по комплексному приймальному пункту у сумі 26385,63 грн. відповідно є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо правомірності винесення відповідачем податкового повідомлення рішення від 20.04.2021 №0-0307, яким ОСОБА_1 визначено грошові зобов`язання за 2020 рік по приміщенню магазин «Товари повсякденного попиту» за 2020 рік у сумі 15176,77 грн., суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомого майна - магазину «Товари повсякденного попиту» загальною площею 233,70 м.кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Доказів використання вказаного об`єкту нежитлової нерухомості - магазин «Товари повсякденного попиту» у сільськогосподарській діяльності ФГ «Оберіг» позивачем не надано.

При цьому, позивач, обґрунтовуючи протиправність нарахування грошового зобов`язання за 2020 рік по приміщенню магазин «Товари повсякденного попиту» за 2020 рік у сумі 15176,77 грн., вказує, що контролюючий орган визначив суму податкового зобов`язання із врахуванням ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки 1,5 відсотків замість 0,3 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування та не врахував рішення Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області від 27.02.2020 року №40/3.

Відтак, позивач погоджується, що об`єкт нерухомого майна - магазин «Товари повсякденного попиту» загальною площею 233,70 м.кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, однак не погоджується із розміром ставки податку на нерухоме майно.

Так, рішенням Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області від 23.05.2019 року №28/17 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік», встановлено на території Затурцівської сільської ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно із додатком 1 якого, класифікація будівель та споруд - торговельні центри, універмаги, магазини установлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 1,5 відсотків.

Рішенням Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області від 27.02.2020 року №40/3 «Про внесення змін до рішення сесії №28/17 від 23.05.2019 року «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік» внесено зміни до рішення сесії №28/17 від 23.05.2019 року та визнано його таким, що втратило чинність. Зокрема, даним рішенням встановлено на території Затурцівської сільської ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно із додатком 1 якого, класифікація будівель та споруд - торговельні центри, універмаги, магазини установлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 0,3 відсотків.

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

У разі якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та/або зборів, сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів (підпункт 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, суд приходить до висновку про правомірність застосування при визначенні розміру податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по спірному об`єкту нерухомості - магазин рішення Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області від 23.05.2019 року №28/17 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік».

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 20.04.2021 року №0-0307.

Статтею 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішень контролюючого органу, яким платнику податків донараховані податкові зобов`язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Таким чином, під час судового розгляду справи відповідач довів належними та допустимими доказами правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 20.04.2021 року №0-0307, однак не довів правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 20.04.2021 року №0-0307, №0-0370, №0-0307.

Відтак, позов слід задовольнити частково.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у сумі 908,00 грн., сплачений відповідно до квитанції від 09.07.2021 року (а.с.10).

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44106679) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити частково.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 20 квітня 2021 року №0-0307, №0-0370, №0-0307.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк