Справа № 755/17881/20
Суддя: Пономаренко Н. В.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/257/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В.

з участю секретаря: Ганущака А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного управління Національної поліції у м. Києві, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Евакуатор сервіс» про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного управління Національної поліції у м. Києві, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Евакуатор сервіс» про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та відшкодування шкоди, згідно з якою позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив суд:

-визнати протиправним та скасувати Постанову серія АС № від 16 листопада, 2020р., винесену інспектором з паркування Коломійцем Ю. О. управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

-визнати протиправними дії Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по примусовій евакуації 16 листопада, 2020р. автомобіля Тойота РАВ-4 ДНЗ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , на спец, майданчик за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 4;

-визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у м. Києві по примусовому утриманню 16 листопада, 2020р. автомобіля Тойота РАВ-4 ДНЗ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , на спец, майданчику за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 4;

-стягнути на користь ОСОБА_1 з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 255 грн. 00 коп. безпідставно стягнутого штрафу;

-стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління Національної поліції у м. Києві 144 грн. 00коп. безпідставно стягнутої плати за збереження транспортного засобу на спец. майданчику;

-стягнути на користь ОСОБА_1 з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації): 1 270 грн. 00коп. безпідставно стягнутих коштів за примусове транспортування автомобіля Тойота РАВ-4 ДНЗ НОМЕР_1 ; 49 грн. кор. банківських витрат; 263 грн. 60коп. витрат на лікування; 10 000 грн. 00коп. моральної шкоди; 5 671 грн. 08коп. упущеної вигоди; 878 грн. 80коп. судового збору, - в загальній сумі 18 132 грн. 58коп.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 16 листопада, 2020р. позивач рухався в автомобілі Тойота РАВ-4 ДНЗ НОМЕР_1 2013р., який належить позивачу ОСОБА_1 на правах приватної власності, яким керував його батько ОСОБА_2 , близько 12:35 водій зупинив автомобіль на вул. Московській у м. Києві біля Шостого апеляційного адміністративного суду, куди позивач був викликаний як адвокат в адміністративній справі. Позивач поспішав на судове засідання у справі, яке було призначене на 12:40, - отже, зупинка у місці, спеціально не відведеному для паркування автомобілів, була вимушеною та тривала не більше 30 хвилин, була спричинена виключно тим, що поруч із цим громадським місцем Відповідачем 1 не було обладнано місць для паркування, хоч би і платних, для відвідувачів апеляційного адміністративного суду. Автомобіль був зупинений в ряду інших припаркованих автомобілів на проїжджій частині вулиці максимально близько до правого краю проїжджої частини вул. Московської біля бордюру, який відділяє пішохідну частину вилиці від проїжджої частини. Дорожньому руху по вул. Московській або руху пішоходів автомобіль позивача не заважав. Близько 13:05 позивач вийшов із суду і підійшов до місця де був припаркований автомобіль, але автомобіля не знайшов. Зателефонувавши 102 позивач повідомив оператору Національної поліції України про зникнення автомобіля та одержав інформацію що автомобіль було примусово евакуйована на штраф майданчик за адресою: м. Київ вул. Набережно-Лугова, 4, де позивач зможе його забрати та одержати інформацію про причину евакуації автомобіля та державного органу, який прийняв рішення про евакуацію.

При цьому позивач вказує, що 16 листопада, 2020р. інспектором з паркування Коломійцем Ю.О. управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, про що було винесено Постанову АС № , також автомобіль позивача було тимчасово затримано та примусово транспортовано на спеціальний майданчик ГУ НП у м. Києві за адресою м. Київ вул. Набережно-Лугова, 4. Позивач вважає, що вказана вище Постанова у справі про адміністративне правопорушення від 16 листопада 2020 року серії АС № 7 винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Постанову від 16 листопада 2020 року серії АС № 7 позивачу не оголошували, копію постанови уповноважена особа відповідача позивачу не вручено, розгляд адміністративної справи не проводився. Натомість із виданого відповідачами позивачу документ «Доказова база по адміністративному правопорушенню» позивачу стало відомо «суть порушення: Транспортний засіб зупинено ближче 10 метрів від пішохідного переходу»; «прилад фіксації №: Sigma PQ53». Але, жодних доказів проведення обмірів, на підставі яких була зафіксована відстань менше 10 метрів від пішохідного переходу, складення протоколу про адміністративне правопорушення та підписання його двома свідками Відповідач 1 позивачу не надав, із чого позивач робить висновок що виміри здійснювалися відповідачем приблизно та без застосування спеціальних вимірювальних засобів, що є неприпустимим, таким чином подані докази правопорушення не є належними та допустимими.

При цьому, зазначає щодо недопустимого доказу, а саме, що відповідно до постанови технічним засобом, яким здійснено фото/відео фіксацію правопорушення є Sigma PQ 53, проте важає, що вказаний смартфон не є технічним засобом, який функціонує згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно -телекомунікаційних системах, оскільки відсутній висновок Адміністрації державної служи спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Крім того, позивач, як на підставу задоволення своїх позовних вимог, посилається на невідповідність протоколу нормам ст. 14-2 КУпАП, оскільки інспектором з паркування не було розміщено на лобовому склі транспортного засобу ні копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, ні повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності а також, в постанові не вказано, щодо тимчасового затримання транспортного засобу та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Також, оскаржувану постанову отримала не у строк встановлений статтею 14-2 КупАП (три дні з дня її винесення).

Також, позивач вказує, що йому в супереч вимогам ч. 1 ст. 285 КУпАП не була вручена постанова від 16.11.2020 року, а тому із урахуванням викладеного позивач вважає, що вказана постанова підлягає скасування, а примусова евакуація автомобіля незаконною.

Позивач зазначає, що він не тільки дістав принижень від відповідачів, будучи змушеним покинути свою клієнтку одразу після судового засідання не надавши їй всього обсягу правової допомоги, яка була передбачена укладеним договором, та змушений був провести три з лишнім години виконуючи незаконні вимоги відповідачів, сплачуючи їм та на їх вимогу грошові кошти, що призвело до нервування позивача, відчуття ним беззахисності та безпорадності з огляду на свавілля відповідачів як суб`єктів владних повноважень які застосовували їх з протиправною метою, завдало шкоди здоров`ю позивача що підтверджено довідками швидкої допомоги та сімейного лікаря, змусило проходити курс лікування. Зазначені обставини свідчать про завдання солідарними діями відповідачів позивачу моральної шкоди яку позивач оцінює у 10 000 (десять тисяч)грн. 00 коп.

Окрім того, позивач стверджує, що зазнав реальних збитків на суму 1 270 (грн. 00коп. у вигляді безпідставної сплати грошових коштів на вимогу відповідачів за примусове транспортування автомобіля Тойота РАВ-4 ДНЗ НОМЕР_1 , та 263 грн. 60коп. витрат на лікування. Сплачуючи три квитанції, які вимагали від позивача представники відповідачів, позивач також поніс банківські витрати на загальну суму 49 грн. 10коп. Крім цього, позивач також не одержав доходів, які міг би реально одержати за звичайних обставин в розмірі еквівалент 50 дол. США за козину годину, оскільки позивач після закінчення судового засідання в апеляційному суді збирався провести 4 (чотири) години з клієнткою та йшов до свого автомобіля з наміром попрямувати до офісу клієнтки на вул. Грушевського для продовження надання професійної правничої допомоги у справі. Але замість цього з 13:05 по 17:00 год. 16 листопада, 2020р. позивач змушений був провести з працівниками відповідачів, звільняючи свій автомобіль. Відповідно до п. 3.2 Договору № 4-01/2020 від 14.01.2020р. звичайний дохід (гонорар) позивача складає еквівалент 50 дол. за 1 годину роботи що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день підготовки позовної заяви складає 50 х 28,3553грн. = 1 417грн. 77коп., т. ч. за 4 (чотири) години (з 13:05 по 17:00) упущена вигода позивача складає 1 417,77 х 4 = 5 671грн. 08коп.

Також позови містить посилання на ту обставину, що позивач діяв у стані крайньої необхідності, до важливого судового засідання у нього залишилось 5 хвилин, а поблизу не було відведених містць для паркування, за організацію яких якраз і відповідає відповідач-1.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Київа від 07.12.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного управління Національної поліції у м. Києві, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Евакуатор сервіс» про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та відшкодування шкоди - направлено для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2021р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 261 КАС України.

12.04.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача - Головного управління Національної поліції у м. Києва в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог №3,№6 та №7 в частині вимоги до ГУНП у м. Києві оскільки вони є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Крім того зазначено, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 КАС, стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди можливе лише якщо наявна шкода, заподіяна його протиправними рішеннями, дією або бездіяльності. Головним управлінням відповідно до п.3 Порядку №990 забезпечено зберігання тимчасово затриманого автомобіля 01.04.2020, внаслідок чого Позивачем було сплаче кошти за збереження автомобіля на спеціальному майданчику протягом 1 доби. Крім того, зазначено, що жодних протиправним дій по відношенню до позивача не вчинено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2021 року витребувано у Департамента транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) належно завірену копію постанови серії АС № про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу TOYOTA RAV 4, НОМЕР_1 від 16 листопада 2020 року.

05.05.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача - Департамента транспортної інфраструктури виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому він просить відмовити у задоволенні позову. При цьому, відповідач вказує, що з огляду на наявність доказів, які вказують на вчинення позивачем адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, відповідність оскаржуваної постанови, вимогам ст. 283 КУпАП та дотримання головним інспектором вимог чинного законодавства України при винесенні даної постанови. Також до відзиву долучено копію постанову серії АС № про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу TOYOTA RAV 4, НОМЕР_1 від 16 листопада 2020 року. Також зазначено, що відсутні підстави для стягнення з відповідача збитків, моральної шкоди,

При цьому, вказано, що зі змісту матеріалів фотофіксації вбачається, що транспортний засіб ТОУОТА RAV 4, номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_1 , зупинено ближче 10 м від пішохідного переходу. Враховуючи те. що матеріали фотофіксації містять інформацію про обставини події та підтверджують скоєння Позивачем адміністративного правопорушення - розміщення транспортного із порушеннями зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, вони мають розглядатися судом як речовий доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб.

А також зазначено, що фіксацію порушення правил зупинки, стоянки, паркування у режимі фотозйомки здійснюють захищеним смартфоном Sigma X-treme PQ53. При цьому зазначений пристрій не застосовується у складі інформаційно-телекомунікаційної системі і використовується виключно для проведення фотозйомки. Смартфон Sigma X-treme PQ53 пройшов сертифікацію на відповідність вимогам необхідного технічного регламенту та національних стандартів.

Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Евакуатор сервіс» пояснення у встановлений судом строк до суду не надало.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд вбачає можливим розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч.8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 16.11.2020 року головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Святошинського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Коломійцем Юрієм Олександровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), згідно з якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., який перераховується в бюджет м.Києва.

У постанові зазначено, що 16.11.2020 о 13 год. 05 хв. на вул. Московській, 8 в м. Києві транспортний засіб TOYOTA RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 , зупинено ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушено пункт 15.9. г) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП. (а.с.9).

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з розділом 7 Положенням про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 19.11.2018 року №2089 у структурі Департаменту утворюється управління (інспекція) з паркування, положення про яке затверджується наказом Департаменту. У складі управління (інспекції) з паркування Департаменту діють інспектори з паркування. Інспектори з паркування управління (інспекції) з паркування. Департаменту для виконання покладених на них завдань мають право: здійснювати фіксацію порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів у режимі фотозйомки, відеозапису (п. 7.1); розглядати справа про адміністративні правопорушення, на розгляд яких їх уповноважено (п. 7.2); складати протоколи про адміністративні правопорушення, виносити постанови про накладання адміністративних стягнень (п. 7.3.); накладати адміністративні стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису (п. 7.4.); розміщувати на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про накладання адміністративних стягнень або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (п. 7.5.).

Отже, притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема складення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення законодавства у сфері паркування міста Києва є складовою частиною виконання посадовою особою Інспекції з паркування своїх обов`язків, передбачених Положенням про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 19.11.2018 року №2089.

Щодо суті порушення.

Підпунктом «г» п.15.9 ПДР України зазначено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Примітка. Суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Положеннями ст.14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно наці правовідносини поширюється положення ч.4 ст.258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Як встановлено судом, при складенні оскаржуваної постанови інспектором проведено фотофіксацію правопорушення в режимі фотозйомки технічним засобом Sigma PQ53, CammPro І826, про що відповідно до вимог ст. 283 КУпАП вказано у постанові.

Веб-сайт, посилання на який міститься в оскаржуваній постанові, penalty.gis.kievcity.gov.ua через ідентифікатори доступу до фото/відеоматеріалів правопорушення - номер постанови від 16.11.2020 року транспортного засобу TOYOTA RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 містить 6 фотознімків, виконаних з різних ракурсів, які відображають: дату порушення - 16.11.2020 року, час вчинення правопорушення - з 13:04:33 до 13:04:51 (а.с. 18).

Зі змісту матеріалів фотофіксації, також вбачається, що транспортний засіб TOYOTA RAV-4, держаний номерний знак НОМЕР_1 , зупинено ближче 10 метрів від місця виїду з прилеглих територій за адресою Московська, 8, в м. Києві.

В даному випадку слід зазначити, що розміщення вказаного транспортного засобу на відстані менше ніж 10 метрів від пішохідного переходу чітко підтверджується матеріалами фотофіксації (а.с.18).

При цьому, факт того, що відстань від транспортного засобу до пішохідного переходи становить менше 10 метрів не викликає жодних сумнівів, а тому суд відхиляє твердження позивача про не здійснення інспектором вимірювань точної відстані, оскільки в даному випадку порушення пп.«г» п.15.9 ПДР України є очевидним.

Суд зазначає, що зазначені речові докази відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Встановлено, що на виконання вказаних вище приписів чинного законодавства України Відповідачем було здійснено фотофіксацію, вказаних обставин в кількості чотирьох зображень з різних ракурсів.

Згідно з статтею 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 5 статті 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;дату розгляду справи;відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи;зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення: прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);розмір штрафу та порядок його сплати;правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Встановивши відповідальну особу, а саме Позивача, за яким зареєстровано транспортний засіб TOYOTA RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 , інспектором з паркування винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 16.11.2020 серія АС № за порушення вимог частини третьої статті 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 265-4 КУпАП Тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих. Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу. Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів; 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях; в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; и) розташовано на позначених відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома); 3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками; 4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту; 5) розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці; 6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту у разі запровадження надзвичайного стану або у разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації;7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху.

Пунктом 3 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затверджений постановою КМ України від 14.11.2019 №990 визначено, що зберігання тимчасового затриманих транспортних засобів здійснюється на спеціальних майданчиках чи стоянках Національної поліції її територіальних (у тому числі міжрегіональний) органів, а також підприємств, установ та організацій, з якими територіальними органами Національної поліції укладено договоро про надання послуг із зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Відповідно до ст. 265-4 КУпАП повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, відбувається невідкладно за зверненням такої особи після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуг із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

Розмір плати за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику (стоянці) за перу-сьому добу включено становить 120 грн. за добу (без ПДВ), що встановлено спільним наказом МВС, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Міністерства фінансів України від 10.10.2013 №967/1218/869.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Досліджуючи матеріали справи, судом було встановлено те, що доказів неправомірної поведінки Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Головного управління Національної поліції у м. Києві,не було надано, а приймаючи оскаржувану постанову, інспектор з паркування реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

Крім того, суд приймаючи рішення звертає увагу на те, що відповідно до висновку Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеним у постанові від 17 травня 2018 року у справі №670/346/17, було зазначено наступне: «доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (передбачені статтею 251 КУпАП).».

Враховуючи викладене, вбачається, що головним інспектором повністю дотримані норми чинного законодавства України при винесені постанови про накладення адміністративного стягнення серія від 16.11.2020 серія АС № .

Суд зауважує, що кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1ст. 77 КАС України).

Щодо посилань сторони позивача про його дії в стані крайньої необхідності, слід зазначити, що приписами статті 18 КУпАП визначено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Тобто стан крайньої необхідності повинен виникати раптово, коли одночасно виникла дійсна, реальна загроза зазначеним в ст.18 КпАП державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, - чого в даному випадку не відбувалось, оскільки позивач забезпечував свою участь в судовому засіданні в приміщенні суду на заздалегідь визначений час, місце і день розгляду судової справи .

Оскільки Позивачем не доведено відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та відповідно не спростовано правомірність дій інспектора з паркування при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення 16.11.2020 серія АС № , відтак позовні вимоги н підлягають задоволенню.

Вимоги позивача по стягнення на користь ОСОБА_1 з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 255 грн. 00 коп. безпідставно стягнутого штрафу та стягнення на користь ОСОБА_1 з Головного управління Національної поліції у м. Києві 144 грн. 00коп. безпідставно стягнутої плати за збереження транспортного засобу на спец. майданчику задоволенню не підлягають, оскільки дії відповідачів не визнано неправомірними, а при винесені постанови про накладення адміністративного стягнення серія від 16.11.2020 серія АС № та евакуюванні транспортного засобу TOYOTA RAV-4 державний номерний знак НОМЕР_1 дотримані норми чинного законодавства України.

Щодо вимог позивача стягнути на користь ОСОБА_1 з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації): 1 270грн.00коп. безпідставно стягнутих коштів за примусове транспортування автомобіля Тойота РАВ-4 державний номерний знак НОМЕР_1 ; 49 грн. 10 коп. банківських витрат; 263 грн. 60коп. витрат на лікування; 10 000 грн. 00коп. моральної шкоди; 5 671 грн. 08 коп. упущеної вигоди; 878 грн. 80коп. судового збору, - в загальній сумі 18 132 грн. 58 коп.

Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, члені її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди , під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17.

У вказаній постанові Верховним Судом зазначено, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінує цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних - дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 09 липня 2019 року у справі №9901/21/19 зазначив наступне беззаперечного висновку про заподіяння моральної шкоди має передувати такі взаємообумовлена послідовність: ухвалення рішення, вчинення дії, допущення факту бездіяльності суб`єктом владних повноважень, яким порушено права, свободи, інтереси; настання негативних наслідків (заподіяння) шкоди від ухваленого рішення, вчиненої дії, допущеного факту бездіяльності суб`єктом владних повноважень; існування причинно-наслідкового зв`язку між рішенням, дією, бездіяльністю й заподіяною особі шкодою .

З огляду на вищевказане, Позивачем не доведено та не надано відповідних доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому моральних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру саме протиправними діями чи бездіяльністю Відповідача Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Щодо стягнення упущеної вигоди в розмірі 5 671 гривня, то Департамент транспортної інфраструктури звертає увагу на наступному.

Господарський кодекс України у ч. 1 ст. 225 містить формулювання «неодержаний прибуток (втрачена вигода)» - це прибуток, на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

При цьому саме позивач повинен довести факт протиправної поведінки, спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування(ст. 614 ЦК України).

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті щодо їх одержання (ч. 4 ст. 623 ЦК України).

Позивач, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вину завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. (ст. 614 ЦК України).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності.

У разі упущеної вигоди мова йдеться не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права. Незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді втраченої вигоди повинні бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами на підкріплення реальної можливості отримання відповідних доходів.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.05.2016 у справі № 6-237цс16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79нс18).?

Таким чином Позивачем не доведено факт упущеної вигоди, а тому вимога задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про відшкодування послуги евакуації в розмірі 1270 грн. 00 коп. та 49 грн. 10 коп. банківських витрат, враховуючи, той факт, що постанову винесено законну та правомірну, а тимчасове затримання транспортного засобу відбулося в межах чинного законодавства, то і відшкодування вказаних коштів неможливе.

Враховуючи, що вказана вимога позивача є похідною від вимог про визнання протиправним та скасувати Постанову серія АС № від 16 листопада, 2020р., винесену інспектором з паркування Коломійцем Ю. О. управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та визнати протиправними дії Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по примусовій евакуації 16 листопада, 2020р. автомобіля Тойота РАВ-4 ДНЗ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , на спец, майданчик за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 4, визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у м. Києві по примусовому утриманню 16 листопада, 2020р. автомобіля Тойота РАВ-4 ДНЗ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , на спец, майданчику за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 4 та враховуючи, що вона є недоведеною, то суд приходить до висновку, що вимога задоволенню не підлягає.

У порядку ч.4 статті 139 КАС встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 122,152-1,255,258,279-1,288,289КУпАП, ст.ст.5,15,72-77,79,241-246,250,251,286 КАС України, ст.ст. 23, 614, 623 1166 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного управління Національної поліції у м. Києві, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Евакуатор сервіс» про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його нескасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: