Справа № 186/1023/21
Суддя: Кривошея С. С.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/1023/21
Номер провадження № 2-а/0186/13/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Кривошея С.С. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області в особі інспектора СРПП відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Бобро Станіслава Васильовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з адміністративною позовною заявою до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області в особі інспектора СРПП відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Бобро Станіслава Васильовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою інспектора роти №3 батальйону СРПП відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП Бобро С.В, серії БАВ № 004480 від 06.08.2021 року, його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за те, що 06.08.2021 року о 14.08 годині в с.Миколаївка Синельниківського району Дніпропетровської області, по вул.Свободній, буд.66, керуючи транспортним засобом, а саме трактором МТЗ-80 р/н НОМЕР_1 , здійснив перевезення дитини віком менше 12 років, чим порушив вимоги п.п 21.11 б) ПДР У країни.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав.

Він не погоджується з даною постановою, так як не перевозив дитину у кабіні трактору. Дійсно коли співробітники патрульної поліції під`їхали до нього, у кабіні трактора перебував його син, але трактор при цьому стояв на стоянці. Співробітник поліції Бобро С.В вів себе зухвало, на його прохання надати запис з камери відеореєстратора патрульної машини, який би підтверджував, що він порушив ПДР і здійснював рух на ТЗ в кабіні якого перебувала дитина віком менше 12 років, інспектором було відмовлено в грубій формі.

Отже, він не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, так як вважає, що він невинен, постанову серія БАВ №004480 від 06 серпня 2021 року вважає необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним з`ясуванням інспектором обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи.

Просить суд скасувати постанову інспектора СРПП відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Бобро Станіслава Васильовича, серії БАВ №004480 від 06 серпня 2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.10 ст.121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн., провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції України Грановський М.О. не погодившись з позовними вимогами, надав відзив на позовну заяву в якому прохав суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №004480 від 06 серпня 2021 року є законною та обґрунтованою, оскільки позивач дійсно перевозив малолітню дитину з порушенням Правил дорожнього руху України. Крім того зазначив, що Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області є неналежним відповідачем у справі та посилаючись на ст.283 КУпАП, п.7 ч.1 ст.3 КАС України вважав, що належним відповідачем у справі є інспектор роти №3 батальйону СРПП відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Бобро С.В., так як він є уповноваженою посадовою особою органу Національної поліції на розгляд справи та винесення постанови про адміністративне правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, відносно позивача інспектором СРПП відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Бобро Станіславом Васильовичем 06 серпня 2021 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №004480, згідно якої, 06 серпня 2021 року о 14 год. 08 хв., в селі Миколаївка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, біля будинку №66 по вулиці Свободній, ОСОБА_1 , керував трактором МТЗ-80 р/н НОМЕР_1 , та здійснював перевезення дитини віком менше 12 років у кабіні трактору, чим порушив п.21.11 б) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.10 ст.121 КУпАП. На підставі даного порушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.121 цього Кодексу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.10 ст.121 КУпАП, адміністративна відповідальність наступає за порушення правил перевезення дітей, що тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За визначенням, наведеним у ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.21.11 б) Правил дорожнього руху України забороняється перевезення дітей, зріст яких менше 145 см., у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда, крім: транспортних засобів, що здійснюють регулярні, регулярні спеціальні та нерегулярні пасажирські автобусні перевезення, за умови дотримання встановлених цими Правилами обмежень швидкості руху; спеціалізованих санітарних автомобілів бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, оперативних транспортних засобів Міноборони, МВС, Національної поліції, ДСНС, Держприкордонслужби, Служби безпеки, Управління державної охорони під час виконання ними невідкладного службового завдання.

На підтвердження правомірності винесеної постанови відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу, які б підтверджували факт порушення позивачем ОСОБА_1 правил дорожнього руху та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст.121 КУпАП.

При цьому, сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки містить лише опис обставин, які визначені відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів, на підставі яких відповідачем зроблено висновки про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача про правомірність оскаржуваної постанови, оскільки доведення вчинення особою адміністративного правопорушення належними та допустимими доказами законодавством покладено на суб`єкта владних повноважень, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постанові від 08.07.2020 у справі №177/525/17.

Також, вважаю за необхідне зазначити, що відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 06 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція. (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98)

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п.21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційного Суду України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 06 серпня 2021 року серії БАВ №004480, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.10 ст.121 КУпАП, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо ствердження представника відповідача Грановського М.О. про те, що Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області є неналежним відповідачем у справі, а належним відповідачем є інспектор СРПП відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Бобро Станіслав Васильович, суд не приймає їх до уваги з огляду на наступне.

Приписами ч.1 ст.1 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч.1 ст.13 ЗУ «Про Національну поліцію» систему поліції складають:

1) центральний орган управління поліцією;

2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1 ст.15 ЗУ «Про Національну поліцію»).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 р. у справі за №724/716/16-а.

Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що належним відповідачем у справі є саме Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області - яке є юридичною особою.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.9, 14, 77, 122, 123, 243, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, - суддя

ВИРІШИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області в особі інспектора СРПП відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Бобро Станіслава Васильовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову серії БАВ №004480 від 06 серпня 2021 року, винесену інспектором СРПП відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Бобро Станіславом Васильовичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Першотравенська, Дніпропетровської області, згідно якої останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.10 ст.121 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49101, м.Дніпро, вул. Троїцька, 20-а, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Першотравенська, Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.С. Кривошея.