Справа № 200/3902/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року справа №200/3902/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Компанієць І.Д., при секретарі судового засідання Ашумов Т.Е., за участю представника позивача - Луньова В.О., представника відповідача -Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженої відповідальністю "ЛІКОІЛ" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 р. у справі № 200/3902/21 (головуючий І інстанції Циганенко А.І.) за позовом Товариства з обмеженої відповідальністю "ЛІКОІЛ" до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

У С Т А Н О В И В:

02 квітня 2021 року позивач, Товариства з обмеженої відповідальністю "ЛІКОІЛ", звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Головного управління ДПС у Донецькій області, у якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 17 березня 2021 року №0003292/0901, яким позивачу визначено штрафні (фінансові) санкції у сумі 100000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем 27 жовтня 2020 року було проведено фактичну перевірку акцизного складу підприємства за адресою Донецька область, м. Торецьк, смт. Новгородське, вул. Зарічна 6.24. За наслідками перевірки 03 листопада 2020 року відповідачем складений акт фактичної перевірки №№0024/05/99/05/09/31015242, з висновками якого позивач не погоджується з наступних підстав. На час проведення перевірки на акцизному складі всі ємкості були обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, і ці всі прилади були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального. Позивач є суб`єктом господарювання щодо якого з 01.01.2017 Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" щодо лібералізації системи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлено заборону (мораторій) органам ДПС проводити перевірки. Отже перевірка, за наслідками якої складений акт №№0024/05/99/05/09/31015242 від 03 листопада 2020 року, є незаконною, а тому відсутні правові наслідки такої перевірки. Підстав для проведення фактичної перевірки передбачених підпунктами 80.2.1-80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України не було. Співробітники відповідача наказу на проведення перевірки не надали, в акті про проведення перевірки підстави для її проведення не вказали. Працівник позивача відмовився приймати участь в проведенні перевірки без надання копії наказу про проведення перевірки та без участі посадових осіб позивача, а тому співробітники відповідача самостійно ходили по території АГЗС.

На думку позивача, перевірка проводилась безпідставно та незаконно, а тому її висновки в вигляді податкового повідомлення-рішення є незаконними.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 р. у справі № 200/3902/21 у задоволенні позову - відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та надав їм невірну правову оцінку.

Перевірка проводилась безпідставно та незаконно, а тому її висновки в вигляді податкового повідомлення-рішення є незаконними. Підстав для проведення фактичної перевірки передбачених підпунктами 80.2.1-80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України не було. Співробітники відповідача наказу на проведення перевірки не надали, в акті про проведення перевірки підстави для її проведення не вказали. Працівник позивача відмовився приймати участь в проведенні перевірки без надання копії наказу про проведення перевірки та без участі посадових осіб позивача, а тому співробітники відповідача самостійно ходили по території АГЗС. Крім того, оскільки рішення про результати розгляду скарги, після продовження строку розгляду, прийнято з порушенням його граничного значення, скарга позивача задоволена за її мовчазним визнанням, а ППР таким, що не створює подальших наслідків, як акт індивідуальної дії.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник відповідача.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Товариство з обмеженої відповідальністю "ЛІКОІЛ" зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в якості юридичної особи за кодом 31015242, основним видом діяльності якої є роздрібна торгівля пальним, місцезнаходження: Донецька область, м. Торецьк, смт. Новгородське, вул. Зарічна, б. 24 (а.с. 13-18).

Не є спірними та визнаються сторонами наступні обставини: Товариство з обмеженої відповідальністю "ЛІКОІЛ" зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального та має зареєстрований акцизний склад за адресою: Донецька область, м. Торецьк, смт. Новгородське, вул. Зарічна буд. 24, уніфікований номер акцизного складу 1008481.

10 лютого 2017 року наказом директора Товариства з обмеженої відповідальністю "ЛІКОІЛ" №1/17пр Середа Х.Г. прийнята оператором АЗС (а.с. 115).

23 жовтня 2020 року Головним управління ДПС у Донецькій області видано наказ №1382 "Про проведення фактичної перевірки ТОВ "ЛІКОІЛ" ", яким на підставі статей 19-1, 20, 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", за наявністю інформації про відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі №1008481, незабезпечення своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального на акцизному складі №1008481, приписано провести фактичну перевірку ТОВ "ЛІКОІЛ" з 26 жовтня 2020 року тривалістю не більше 10 діб за період діяльності з 01 липня 2019 року по 04 листопада 2020 року з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, відповідно до Закону №481, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, "Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами", затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2020 №218, та інших законодавчих актів (а.с. 153).

23 жовтня 2020 року посадовцю Головного управління ДПС у Донецькій області Ю.Бріжахіну видано направлення на перевірку №1563 на проведення фактичної перевірки ТОВ "ЛІКОІЛ". Мета проведення перевірки: перевірка дотримання платником податків порядку здійснення обігу підакцизних товарів (а.с. 111).

23 жовтня 2020 року посадовцю Головного управління ДПС у Донецькій області С.Петренку видано направлення на перевірку №1564 на проведення фактичної перевірки ТОВ "ЛІКОІЛ". Мета проведення перевірки: перевірка дотримання платником податків порядку здійснення обігу підакцизних товарів (а.с. 112).

27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 надала письмові пояснення на ім`я в.о. начальника Головного управління ДПС у Донецькій області по факту перевірки від 27 жовтня 2020 року (а.с. 83).

30 жовтня 2020 року ОСОБА_2 надала письмові пояснення на ім`я в.о. начальника Головного управління ДПС у Донецькій області по факту перевірки від 27 жовтня 2020 року (а.с. 84).

03 листопада 2020 року посадовцями Головного управління ДПС у Донецькій області складений "Акт фактичної перевірки №0024/05/99/05/09/ НОМЕР_1 " (далі - Акт) про проведення 27 жовтня 2020 року перевірки акцизного складу (а.с. 21-25).

За висновками Акту податковим органом встановлені наступні порушення:

частини 37 статті 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального";

абзацу першого, четвертого, п`ятого підпункту "а" абзацу шостого підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України;

абзацу першого, абзацу п`ятого підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України;

пункту 11 статті 3 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг":

здійснення роздрібної торгівлі пальним у період з 25.07.2019 по 30.06.2020 через електронний контрольно-касовий апарат МАРІЯ-301А.1, фіскальний номер , заводський номер ЗВ, не зазначений у ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 1900199, виданої 01.07.2019 на місце торгівлі за адресою Донецька область, м. Торецьк, смт Новгородське, вул. Зарічна буд. 24 (АГЗС);

відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а саме відсутність з 01.04.2020 по 28.09.2020 реєстрації в Єдиному державному реєстрі рівнемірів-лічильників на 3-х резервуарах для зберігання пального, у період з 01.04.2020 по 27.10.2020 витратомірів-лічильників на 5-ти місцях відпуску пального наливом на акцизному складі ТОВ "ЛІКОІЛ" №1008481 за адресою: Донецька область, м. Торецьк, смт. Новгородське, вул. Зарічна буд. 24;

не забезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального на акцизному складі, а саме: за період з 01.04.2020 по 29.09.2020 ТОВ "ЛІКОІЛ" до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику не було надано 182 електронні документа, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального на акцизному складі №1008481 за адресою Донецька область, м. Торецьк, смт. Новгородське, вул. Зарічна буд. 2;

проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій (ф.н. ) без використання режиму попереднього програмування найменування товарів. Не зазначено код товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД для реалізованого 27.10.2020 пального - 5,0 літрів Бензину А-92 за ціною 25,30 грн. за літр на загальну суму 126,50 грн. (у наданому покупцю розрахунковому документі, чек №10659 від 27.10.2020, відсутній код товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД Бензину А-92).

03 листопада 2020 року посадовцями Головного управління ДПС у Донецькій області Ю.Бріжахіним та С.Петренком складений "Акт відмови від підписання та отримання акта перевірки", згідно з яким ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовилися від підписання акта фактичної перевірки (а.с. 85, 86).

27 листопада 2020 року на підставі Акту Головним управлінням ДПС у Донецькій області були прийняті податкові повідомлення-рішення про застосування до ТОВ "ЛІКОІЛ" штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) (а.с. 26-28, 134-140):

за здійснення роздрібної торгівлі пальним через електронний контрольно-касовий апарат не зазначений у ліцензії - у розмірі 2117228,00 гривень (№0000942/0901);

за відсутність реєстрація в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнемірів-лічильників та витратомірів-лічильників на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі №1008481 у розмірі 160000,00 гривень., незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, 182 електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального на акцизному складі №1008481 - у розмірі 182000,00 гривень (№0000945/0901);

проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД у розмірі 5100,00 гривень (№0000946/0901).

27 листопада 2020 року податкові повідомлення-рішення №0000942/0901, №0000945/0901, №0000946/0901 направлені на податкову адресу ТОВ "ЛІКОІЛ" та фактично отримані підприємством 01.12.2020 відповідно до повідомлення про вручення до поштового відправлення ПАТ "Укрпошта" ( трек-номер 613) (а.с. 132, 133).

25 січня 2021 року ДПС України за результатами розгляду скарги ТОВ "ЛІКОІЛ" прийнято рішення №4481/6/99-00-06-03-02-06, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 27.11.2020 №0000942/0901, №0000946/0901, та скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.11.2020 №0000945/0901 в частині застосованих штрафних санкцій у сумі 242000 гривень, в іншій частині зазначене податкове повідомлення залишено без змін. Підставою для часткового скасування податкового повідомлення рішення стало невірне визначення відповідачем кількості незареєстрованих витрато-лічильників (а.с. 141-150).

17 березня 2021 року Головним управління ДПС у Донецькій області на підставі акту перевірки №0024/05/99/05/31015242 від 03.11.2020, рішення ДПС України №4481/6/99-00-06-03-02-06 від 25.02.2021, підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і частини 1 пункту 128-1.1 статті 128-1 Податкового кодексу України, прийнято податкове повідомлення-рішення №0003292/0901 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІКОІЛ" за порушення абзаців першого, четвертого, п`ятого пункту "а" абзацу шостого підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України штрафних санкцій в сумі 100000,00 гривень: 3*20000 (рівнеміри) та 2*20000 (витратоміри) (а.с. 33-34).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 20.1.45 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право здійснювати щоденну обробку даних та інформації електронного кабінету, необхідних для виконання покладених на них функцій з адміністрування податкового законодавства та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, що включає, зокрема, прийняття, обробку та аналіз документів та даних платників податків, здійснення повноважень, передбачених законом, які можуть бути реалізовані в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку.

Пунктом 61.1 статті 61 ПК України встановлено, що податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, здійснення інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 ПК України), що є комплексом заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій (пункт 71.1 статті 71 ПК України).

За приписами статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1). Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3. пункту 75.1).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (пункт 80,1, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України).

"Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2017 року № 891, в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 545 від 19.06.2019. Цей Порядок визначає процедуру створення та ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі (далі - Реєстр), а також порядок передачі облікових даних (обсягу обігу та залишку пального) з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів.

Підпунктом 5 пункту 1 Порядку встановлено, що реєстр це електронна база даних, яка містить податкову інформацію про розпорядників акцизних складів, наявні у них акцизні склади, розташовані на акцизних складах резервуари, витратоміри та рівнеміри, їх серійні (ідентифікаційні) номери, а також дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів.

Наказом Міністерства фінансів України №944 від 27.11.2018 "Про затвердження формату даних, структури та форм електронних документів для наповнення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 січня 2019 року за №4/32975, Державна фіскальна служба України була зобов`язана забезпечити до 01 квітня 2019 року створення та функціонування Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а саме приймання від розпорядників акцизних складів пального електронними засобами зв`язку електронних документів для наповнення Реєстру; обробку електронних документів для наповнення Реєстру та автоматичного перенесення з них даних до Реєстру; збереження даних, що містяться у Реєстрі; захист інформації, що міститься у Реєстрі.

Судом встановлено, що правовою підставою для призначення перевірки був підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а фактичною підставою - "наявність інформації про відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі №1008481". (а.с. 153).

Отже, наведена в наказі інформація щодо діяльності позивача вказує на конкретні порушення законодавства.

На підставі системного аналізу наведених нормативно-правових актів та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень надав належним чином оформлені докази, які підтверджують, що фактичною підставою для призначення перевірки слугувала інформація про порушення позивачем вимог законодавства: "відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі №100848".

Враховуючи викладене, суд відхиляє аргументи позивача щодо відсутності правових підстав для проведення фактичної перевірки, передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Згідно з пунктом 80.5. статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

За приписами статті 81 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (пункт 80.7 статті 80 ПК України).

Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення […] платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2020 року оператору АЗС ТОВ "ЛІКОІЛ" ОСОБА_1 (особі, яка фактично проводила розрахункові операції) посадовцями Головного управління ДПС у Донецькій області Ю.Бріжахіним та С.Петренком були пред`явлені службові посвідчення, направлення на перевірку від 23.10.2020 №1563 та №1564, а також вручена копія наказу від 23.10.2020 про проведення фактичної перевірки 27 жовтня 2020 року, про що свідчить підпис ОСОБА_1 (а.с. 111, 112).

Отже, відповідач як суб`єкт владних повноважень надав належним чином оформлені докази, які підтверджують, що посадові особи контролюючого органу, правомірно приступили до проведення фактичної перевірки.

Суд відхиляє аргументи позивача щодо грубого порушення відповідачем порядку проведення фактичної перевірки, як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Посилання позивача на статтю 3 Закону України від 2 вересня 2014 року

№1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон №1669-VII) та пункт 5 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 03 листопада 2016 року №1726-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" щодо лібералізації системи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", як на підставу незаконності проведеної перевірки, є неприйнятними з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 3 Закону №1669-VII, в редакції Закону України №371-IX від 12.12.2019, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику.

Пунктом 5 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 03 листопада 2016 року №1726-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" щодо лібералізації системи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закону №1726-VIII) установлено, що на період проведення антитерористичної операції забороняється проведення перевірок органами Державної фіскальної служби України суб`єктів господарювання, що провадять діяльність в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення.

Зазначене положення пов`язує заборону проведення перевірки із провадженням суб`єктом господарювання своєї діяльності в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення.

Посилання скаржника на положення Закону №1726-VIII та Закону №1669, як підставу правового регулювання спірних правовідносин, є неприйнятним з огляду на системний аналіз статей 1,5,7 Податкового кодексу України, за якими серед загальних засад встановлення податків і зборів пунктом 7.3 статті 7 передбачено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства. Оскільки норми наведених сторонами законів не відповідають встановленим Податковим кодексом України засадам, їх положення не можуть застосовуватись у межах спірних відносин.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.08.2018 по справі №805/4013/17-а (адміністративне провадження №К/9901/52117/18), а тому суд, керуючись частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), враховує її при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд відхиляє посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17.12.2020 у справі № 520/12028/18, від 11.06.2019 у справі № 1440/2045/18 та інші, на які посилається позивач, оскільки у правовідносинах, які досліджував Верховний Суд у зазначених справах, а саме оскарження наказів про проведення перевірки, склалися обставини, що не є тотожними тим, з яких виник спір у даній справі, а саме оскарження податкового-повідомлення рішення.

Колегія суддів враховує правову позицію Великої Палати Верховного суду викладену в постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 (№ в ЄДРСР 100022843), зокрема, «Аналізованими нормами ПК з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Отже, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.»

Суд встановлена відсутність порушень з боку податкового органу під час призначення і проведення перевірки які вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Щодо аргументів позивача про неправильне, на його думку, застосування підпункту 128-1.1 статті 128 ПК України, оскільки на час проведення перевірки на акцизному складі всі ємкості були обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, і ці всі прилади були зареєстровані в Єдиному реєстрі, суд зазначає наступне.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, […] передбачених цим Кодексом […], якщо згідно з податковим […] законодавством особою, відповідальною за […] застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (підпункт 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 ПК України).

Податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України (пункти 109.1, 109.2 статті 109 ПК України).

Платники податків, податкові агенти, а також інші суб`єкти у випадках, прямо передбачених цим Кодексом, несуть фінансову відповідальність за вчинення податкових правопорушень (підпункт 110.1 статті 110 ПК України).

За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності, зокрема, фінансова (підпункт 111.1.1 пункту 111.1 статті 111 ПК України).

Згідно з пунктом 111.2 статті 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є:

сплив строків давності застосування штрафів за вчинення податкового правопорушення (підпункт 112.8.1 пункту 112.8 статті 112.8 ПК України);

самостійне виправлення платником податків з дотриманням порядку, вимог та обмежень, передбачених статтею 50 цього Кодексу, помилок, що містяться у раніше поданих ним податкових деклараціях та розрахунках (уточнюючих податкових деклараціях та розрахунках), за умови сплати самостійно донарахованих податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), передбачених пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу (щодо правопорушення, передбаченого пунктом 123.1 статті 123 цього Кодексу) Невиконання платником податків вимог, передбачених абзацами третім - п`ятим пункту 50.1 статті 50 цього Кодексу, в частині самостійного нарахування та сплати штрафу, передбаченого цим пунктом, тягне за собою накладення штрафу відповідно до пункту 120.2 статті 120 цього Кодексу (підпункт 112.8.8. пункту 112.8 статті 112 ПК України).

Згідно з пунктом 113.1 статті 113 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування грошових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Граничні строки нарахування грошових зобов`язань становлять 1095 днів (стаття 102 ПК України).

Пунктом 128-1.1. статті 128-1 ПК України податковим правопорушенням визнається, зокрема, відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі.

Акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі підпункт 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України).

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що в період з квітня по жовтень 2020 року в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального не були зареєстровані 3-и рівнеміри-лічильники та 2-а витратоміра-лічильника на акцизному складі ТОВ "ЛІКОІЛ" №1008481 за адресою: Донецька область, м. Торецьк, смт Новгородське, вул. Зарічна буд. 24, але на дату проведення фактичної перевірки (27 жовтня 2020 року) всі ці прилади були зареєстровані.

Проаналізувавши вищевказані положення Податкового кодексу України, як підставу правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що контролюючий орган зобов`язаний нарахувати суму податкових зобов`язань (застосувати штрафні санкції) за податкове правопорушення, допущене платником податку в межах строку давності, визначеного статтею 102 ПК України, навіть за умови, якщо на дату виявлення правопорушення, останнє було самостійне виправлення платником податків.

Судом встановлено, що відповідач правомірно притягнув позивача до фінансової відповідальності у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), яка передбачена пунктом 128-1.1. статті 128-1 ПК України.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача (частина 2 статті 71 КАС України).

У даній справі відповідач виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності спірного рішення, а позивач не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів які підтверджують обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Отже, спірне рішення було прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що оскільки рішення про результати розгляду скарги, після продовження строку розгляду, прийнято з порушенням його граничного значення, скарга позивача задоволена за її мовчазним визнанням, а ППР таким, що не створює подальших наслідків, як акт індивідуальної дії, то такі фактично є зміною підстав позову, яка у силу частини першої статті 47 КАС України допускається виключно в суді першої інстанції та до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, крім випадків, визначених частиною третьою вказаної статті. Зміна предмета та підстав позову у суді апеляційної інстанції не допускається (частина п`ятої статті 308 КАС України).

Решта доводів сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовує. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженої відповідальністю "ЛІКОІЛ" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 р. у справі № 200/3902/21- залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 р. у справі № 200/3902/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 25 жовтня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць