Справа № 315/1027/21
Суддя: Романько О. О.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 315/1027/21
Номер провадження № 2-а/315/14/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 рокум. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Романько О.О.

за участю секретаря судового засідання Атрошенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гуляйполе Запорізької області адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1 до відділення поліції №1 Пологівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого зазначив, що 26.06.2021 року відповідачем була складена постанова серії ЕАН 4405723, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340,00 грн.

Як слідує далі з позову, упостанові поліцейський вказав, що позивач керував транспортним засобом та заїхав на тротуар всіма чотирма колесами після чого здійснив стоянку на тротуарі, чим порушив п.11.13 ПДР України, з чим він категорично не згоден, так як під час руху у нього виникли технічні несправності транспортного засобу, зокрема, заглух транспортний засіб у зв`язку з чим він докотився до «умовного місця ремонту», увімкнув аварійну сигналізацію та підняв капот для ремонту, без цього не міг рухатися далі, тобто він діяв відповідно до вимог п.9.9 9.11 ПДР України і не вчиняв жодного правопорушення.

Зазначив, що інспектор не надав доказів вчинення ним правопорушення. При цьому він не створював нікому жодних перешкод, а особливо для руху пішоходів, оскільки для руху залишалось більше 2 м та поліцейський не проводив жодних замірів, у зв`язку з цим відстань є невстановленою, хоча він на цьому наполягав.

Також позивач у позові вказав на те, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейський під час складання постанови не долучив як додатки будь-які докази до постанови, не зазначив жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), а тому не має права посилатися у майбутньому на будь-які докази.

Зазначив, що враховуючи це, можна констатувати, що сам факт вчинення правопорушення не доведений, як і не доведена вина скаржника у інкримінованому правопорушенні, а тому у діях скаржника відсутній склад адміністративного правопорушення. Жодних прав та обов`язків йому роз`яснено не було. Нимбули заявлені клопотання про надання доказів вчинення мною правопорушення та про необхідність залучення захисника, адже йому необхідний був професійний захист дипломованого юриста, який би зміг аргументовано відстояти його права. Ці клопотання поліцейський залишив взагалі без розгляду і знехтував його правами.

Враховуючи викладене, вважає, що є всі підстави вважати, що постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена поліцейським незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, необґрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, якого він не скоїв, з порушенням його законних прав, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Прохає постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАН 4405723 від 26.06.2021 скасувати.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 05.10.2021 року подав заяву про розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв, клопотань суду не надали, про причини неявки не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за таких підстав.

Судом встановлено, що 26.06.2021 року інспектором ВП №1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Остапенком Д.І. відносно ОСОБА_1 було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно з якою було накладено штраф у розмірі 340 грн. Відповідно до постанови серії ЕАН №4405723 від 26.06.2021 року позивач в м. Гуляйполе по вул. Героїв України, керуючи автомобілем, заїхав на тротуар всіма чотирма колесами після чого здійснив стоянку на тротуарі, чим порушив п.11.13 ПДР України Порушення ПДР, рух по тротуарах і пішохідних доріжках.

Так, відповідно до цієї постанови застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Підписом ОСОБА_2 засвідчено, що він отримав копію постанови.

Відповідно ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Позивач стверджує, що його провину не доведено, так як у нього виникли технічні несправності транспортного засобу, зокрема, заглух транспортний засіб у зв`язку з чим він докотився до «умовного місця ремонту», увімкнув аварійну сигналізацію та підняв капот для ремонту, без цього не міг рухатися далі, тобто він діяв відповідно до вимог п.9.9 9.11 ПДР України і не вчиняв жодного правопорушення. Крім того, інспектор не надав доказів вчинення ним правопорушення. Після цього, коли позивач ОСОБА_1 не визнав вину, інспектор ВП №1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Остапенко Д.І., не роз`яснивши позивачу його права, не залучивши адвоката, виніс постанову серії ЕАН №4405723 від 26.06.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Копію постанови позивачу було вручено позивачу.

Загалом, правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Своїм правом на складення відзиву на позов відповідач також не скористався.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Згідно зі ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції, розглядають справи про адміністративне правопорушення, передбачені статтею 121 КУпАП.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у даному випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.

Відповідно до ст. 46 КАС України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (ч. 1). Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом (ч. 4).

Згідно з 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до постанови КМУ «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» від 16 вересня 2015 р. № 730 було утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1, зокрема і Головне управління Національної поліції в Запорізькій області.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, державні інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення

Судом також встановлено, що ВП № 1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області не є юридичною особою, а є лише структурним підрозділом Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч. 2).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Отже вбачається те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектори поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені Національної поліції. Отже, належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Саме така правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 26.12.2019 року у справі № 724/716/16-а, а також викладена у постанові Верховного Суду від 17червня 2020 року по справі № 127/6881/17.

Проте, адміністративний позов у даній справі заявлено позивачем до відділення поліції №1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, тобто до неналежного відповідача.

Таким чином, з зазначеного вище слідує, що ОСОБА_1 заявлено вимоги до неналежного відповідача, оскільки, належним відповідачем у справі, згідно з чинним законодавством України та практикою Верховного суду, є Головне управління Національної поліції в Запорізькій області, як орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

При цьому підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами ст.48 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами ч.3 ст.48 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Разом з тим, позивач клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем не надав, тому суд не може самостійно замінити неналежного відповідача.

Враховуючи наведене вище в сукупності, суд прийшов до висновку про те, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділення поліції №1 Пологівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, слід відмовити. Інші доводи позовної заяви, які стосуються оскаржуваної постанови, не підлягають оцінці, виходячи з того, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, а тому і законність його дій може бути перевірена лише у випадку пред`явлення позову до особи, яка є належним відповідачем у справі.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 94, 99, 205, 229, 241-246, 250-251, 255, 286, 293, 295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до відділення поліції №1 Пологівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 21.10.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. О. Романько