Справа № 300/3221/21
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2021 р. справа № 300/3221/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Скільського І.І., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання протиправною відмови в переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця та зобов`язання призначити пенсію державного службовця з 28.03.2021.

Позовні вимоги мотивовані тим, що отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Звернувшись до відповідача із заявою від 20.05.2021 про переведення його з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» відповідачем відмовлено в переведенні пенсії, оскільки періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах в період перебування яких були присвоєнні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Позивач вважає таку відмову протиправною, так як виходячи з аналізу статті 25 Закону України «Про державну службу» та положень абзацу 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, а також, пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України посада, на якій він працював і час роботи на ній є підставою зарахування спірного періоду з 26.09.1995 до 15.04.2016 до стажу державної служби.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду 06.07.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечила з мотивів, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи. Вказала, що рішення відповідача про відмову у переведенні позивача на пенсію за віком державного службовця, прийнято у зв`язку із відсутністю необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу», який становить 20 років. Обґрунтовуючи незарахування до такого стажу періоду роботи позивача в Державній податковій інспекції з 26.09.1995 по 15.04.2016, представником відповідача вказано на те, що згідно із записами трудової книжки позивача, ОСОБА_1 присвоювались спеціальні звання, що зважаючи на положення розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 №503-р «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців». Разом з цим, представник наголосив, що позивачу під час його роботи у державній податковій інспекції ранги державного службовця, які передбачені статтею 27 Закону України «Про державну службу» не присвоювались. З урахуванням наведеного, представник ГУ ПФУ в Івано-Франківській області просить суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує з 28.03.2019 року пенсії за віком.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 , НОМЕР_1 від 28.08.1986 позивач 30.08.1994 року призначений на посаду оператора комп`ютерного набору Рожнятівського райвиконкому; 05.05.1995 року переведений з посади оператора комп`ютерного набору на посаду спеціаліста служби охорони праці райвиконкому, прийняв Присягу державного службовця згідно розпорядження №104-р Рожнятівського райвиконкому та йому присвоєно 15 ранг державного службовця; 25.09.1995 року звільнений з посади спеціаліста служби охорони праці райвиконкому;

26.09.1995 року прийнятий на посаду старшого державного податкового інспектора відділу обробки інформації та комп`ютеризації Державної податкової інспекції по Рожнятівському районі; 28.02.1996 року присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби І рангу»; 26.11.1996 у зв`язку з ліквідацією Державної податкової інспекції по Рожнятівському районі і утворенням Державної податкової адміністрації в Рожнятівському районі переведений на посаду головного державного податкового інспектора відділу комп`ютеризації Державної податкової адміністрації в Рожнятівському районі.

Надалі на посадах старшого державного податкового інспектора відділу комп`ютеризації, головного інспектора відділу інформатизації, начальника відділу автоматизованого адміністрування податків, начальника відділу автоматизації процесів оподаткування, завсектором інформатизації процесів оподаткування, начальника відділу ІТ та обліку платників, завідуючого сектор ІТ позивач працював безперервно до 15.04.2016 року.

Також, 01.07.2002 року йому було присвоєно спеціальне звання спеціальне звання «Радник податкової служби III рангу»; 01.07.2008 року присвоєно спеціальне звання спеціальне звання «Радник податкової служби II рангу»; 27.06.2013 року присвоєно 11 ранг державного службовця; 17.12.2013 року присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної служби II рангу».

20.05.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

За результатами розгляду заяви відповідачем листом від 14.06.2021 року відмовлено у задоволенні такої заяви, оскільки можливість зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» є встановлення за займаною посадою відповідного рангу державної служби, а тому підстав для зарахування спірного періоду до стажу роботи на відповідних категоріях посад державних службовців немає.

Судом також встановлено, що відповідачем прийнято рішення №88 від 24.05.2021 року про відмову в перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» (а.с.85-86).

Не погоджуючись з діями відповідача та рішенням про відмову у переведенні на інший вид пенсії позивач, з метою захисту своїх прав та інтересів звернувся з даним позовом до суду.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (надалі, також Закон №1058-IV) особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (надалі, також Закон №889-VIII) та постанови Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) - на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Верховною Радою України 10 грудня 2015 року прийнято Закон України «Про державну службу» №889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року.

Згідно пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-XII від 16 грудня 1993 року, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 25 Закону №3723-XII було визначено, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.

Згідно із приписами пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі, також Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зі змісту записів трудової книжки позивача вбачається, що за період роботи позивача йому були присвоєні спеціальні звання - «Радник податкової служби III рангу», «Радник податкової служби II рангу», «Радник податкової та митної служби II рангу» та 11 ранг державного службовця.

Водночас, як зазначено вище судом, перебуваючи на службі в Рожнятівському райвиконкомі 05.05.1995 позивач прийняв Присягу державного службовця про що також здійснено відповідний запис в трудовій книжці.

З матеріалів пенсійної справи, наявної в матеріалах справи судом встановлено, що загальний страховий стаж роботи ОСОБА_1 становить 43 років 9 місяців 7 днів, включаючи період роботи на посадах із спеціальним званням.

Окрім цього відповідно до довідки Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 07.05.2021 року №78/09-19/10-02 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця стаж державного служби позивача становить 24 роки 10 місяців 1 день (а.с. 23).

Відповідно до статті 1 Закону №3723-XII, положення якого були чинними протягом тривалих періодів роботи позивача на відповідних посадах в органах податкової служби, - державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Разом з цим, спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року №509-XII (надалі, також Закон №509-XII).

Згідно із частиною 5 статті 15 Закону №509-XII правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу» №3723-XII від 16 грудня 1993 року.

Частиною 7 статті 15 Закону №509-XII визначено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Відповідно до частини 8 статті 15 Закону №509-XII посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Частиною 4 статті 15 Закону №509-XII передбачено, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).

З наведеного вбачається, що даною нормою встановлювались умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Kабінету Mіністрів України від 03.05.1994 №283 також передбачалось зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах суддів, слідчих, а також час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ (надалі, також Порядок №283).

Приписи абзацу 2 пункту 2 Порядку №283 визначали, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Отже, як Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, так і нормами діючих до нього Законів України «Про державну службу» №3723-XII, №509-ХІІ та Порядку №283 передбачалось зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (надалі, також Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Додатком 6 до Постанови №306 передбачено, що спеціальне звання «Радник податкової та митної справи ІІІ рангу» прирівнюється до 6 рангу державного службовця.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Така позиція суду відповідає, зокрема висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 по справі №21-340а13, а також, у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а, від 10.07.2018 №591/6970/16-а.

Разом з цим, слід зазначити, що відповідно до пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Враховуючи викладене та те, що позивач працював на посадах в Рожнятівському райвиконкомі з 05.05.1995 року по 25.09.1995 року та у спірний період з 26.09.1995 року по 15.04.2016 року безперервно працював в органах державної податкової служби, прийняв присягу державного службовця, обіймав відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері податкової політики), йому присвоєно відповідний ранг державного службовця та спеціальні звання, такий період роботи (служби) ОСОБА_1 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Таким чином дії відповідача щодо відмови у переведенні з пенсії за віком на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» є протипранвими.

Окрім цього з метою належного та ефективного захисту порушеного права свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне в порядку частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог.

На переконання суду, вихід за межі позовних вимог в даній справі безумовно узгоджується з захистом прав, свобод та інтересів фізичної особи, та відповідно спрямований на ефективне відновлення порушених прав цієї особи, а тому слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №88 від 24.05.2021 року про відмову в перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу».

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити з 28.03.2021 пенсію державного службовця та заперечень відповідача щодо неможливості втручання суду у дискреційні повноваження пенсійного органу щодо призначення/переведення пенсії суд, насамперед, зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, та у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся із заявою про переведення на пенсію державного службовця 20.05.2021 року, а тому відповідно до вимог частини 3 статті 45 Закону №1058-IV переведення на вказану пенсію слід проводити саме з цієї дати.

Таким чином беручи до уваги те, що на момент звернення із заявою про переведення на пенсію державного службовця позивач досяг пенсійного віку, має необхідний страховий стаж та відповідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а отже набув права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 на підставі пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість вимог і доводів позивача, а відтак, позовна заява підлягає до часткового задоволення.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволення позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

За подання позовної заяви до суду позивач, згідно квитанції №35 від 01.07.2021 оплатив судовий збір в розмірі 908,00 гривень (а.с.1).

Зважаючи на висновки суду по суті спору при вирішенні справи за рахунок бюджетного асигнування відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 817,20 гривень, що пропорційно становить 90% задоволеної частини позовних вимог.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 242-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №88 від 24.05.2021 року про відмову в перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести з 20.05.2021 року ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, , вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.