Справа № 295/8288/21
Суддя: Кузнєцов Д. В.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/8288/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі: судді Кузнєцова Д.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, Інспектора взводу №1 роти ТОР УПП в Житомирській області ДПП Голяна В.П. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. За змістом позову, 16.06.2021 року інспектором взводу №1 роти ТОР УПП в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції Голяном В.П. відносно позивача винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Як зазначено у постанові, 16.06.2021 року о 18 год. 00 хв. позивач, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 в приміщенні «ПриватБанку», порушив правила щодо карантину людей, а саме перебував без вдягнутих засобів індивідуального захисту, респіратора або захисної маски, що закривала рот та ніс, чим, на думку відповідача, порушив постанову Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року. У зв`язку із цим позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 170,00 грн. Як стверджує ОСОБА_1 у позові, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки встановлення обмеження гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і громадянина підзаконним нормативно-правовими актами, а також встановлення в Україні карантину суперечить положенням Конституції України, тому такі обмеження не підлягають застосуванню щодо позивача та не підлягають виконанню ним. Посилаючись на вимоги постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020, норми якої суперечать положенням Конституції України, відповідач порушив конституційні права позивача. Виявлене відповідачем порушення правил карантину, які встановлені у неконституційний спосіб, не є підставою для адміністративної відповідності, тому у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Позивач також вказує, що в порушення вимог щодо державної реєстрації нормативно-правових актів, реєстрація постанов Кабінету Міністрів України, якими на території України запроваджено карантин, та якими продовжено дію карантину та встановлено карантинні обмеження, не здійснювалась, отже, на думку позивача, вимоги постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 мають рекомендаційний характер та не несуть за собою відповідальності за їх невиконання.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з вимогами якого пов`язане запровадження карантину, обов`язок дотримання правил щодо карантину для запобігання поширенню інфекційних хвороб для здорових громадян не встановлений, тому здорова людина не є суб`єктом адміністративного правопорушення, пов`язаного із порушеннями правил щодо карантину людей. За словами позивача, 16.06.2021 року під час перебування у приміщенні банку він був здоровий та відповідач не має доказів щодо того, що позивач мав ознаки захворювання. Крім того, рішенням Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 схвалено Алгоритм запровадження протиепідемічних заходів для запобігання поширенню COVID-19 та Комунікаційний план щодо визначення алгоритмів дій у разі виникнення захворювання на COVID-19, відповідно до змісту якого заборону перебувати без вдягнутої захисної (медичної) маски, слід розуміти як заборону знаходитись без вдягнутої такої маски особам, у яких є ознаки захворювання на COVID-19.

З огляду на викладене у позові, позивач вважає, що постанова має бути скасована як незаконна, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 30.06.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якого постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від представника відповідача - Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вимог відзиву зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у період з 19.12.2020 по 31.08.2021 встановлено на території України карантин, дія якого продовжена. Відповідно до пп. 1 п. 3 постанови КМУ № 1236 з 24.02.2021 року на території України встановлюється «жовтий» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно. Як вказано у відзиві, 16.06.2021 о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 в приміщенні «ПриватБанку» порушив правила щодо карантину людей, а саме перебував без вдягнутих засобів індивідуального захисту, респіратора або захисної маски, що закривають ніс та рот, в тому числі виготовлених самостійно, чим порушив вимоги постанови КМУ 1236 від 09.12.2020 року. За словами представника відповідача, факт вчиненого правопорушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор працівника поліції. Оскільки вимоги Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» поширюються на всіх без винятку фізичних осіб, у працівників поліції були законні підстави для винесення постанови відносно ОСОБА_1 . Крім того, як вказує представник відповідача у відзиві, ОСОБА_1 не надав суду доказів, що він є здоровим.

На думку відповідача, доводи адміністративного позову обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте такі не підтверджені жодним належним і допустимим доказом. Водночас, відповідачем не допущено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийнятті і складенні спірної постанови грубих порушень закону, які були б беззаперечною підставою для її скасування. Представник управління вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню. До відзиву був долучений диск із відеозаписом.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, вивчивши й дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.06.2021 року інспектором взводу №1 роти ТОР УПП в Житомирській області лейтенантом поліції Голяном В.П. винесено постанову серії ГАА №483618 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 16.06.2021 о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 в м. Житомир по проспекту Миру, 21 в приміщенні «ПриватБанку» порушив правила щодо карантину людей, а саме перебував без вдягнутих засобів індивідуального захисту, респіратора або захисної маски, що закривають ніс та рот, в тому числі виготовлених самостійно, чим порушив постанову КМУ 1236 від 09.12.2020 року

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

На виконання вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Кабінетом Міністрів України 09.12.2020 року прийнято постанову № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», пунктом 1 якої, у період з 19.12.2020 р. до 30.06.2021 р. на території України продовжено дію карантинних заходів, попередньо встановлених постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211, від 20.05.2020 р. № 392 та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Зокрема, згідно із пп.1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 р. №1236 з 24 лютого 2021 р. на території України встановлюється «жовтий» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06 листопада 2020 року № 1000-IX статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною другою, відповідно до якої перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 170 до 255 грн.).

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

За змістом ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Із змісту ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Як встановлено в ході розгляду справи та безпосередньо слідує зі змісту позовної заяви, гр. ОСОБА_1 не заперечує обставин, викладених у постанові по справі про адміністративне правопорушення від 16.06.2021 року серії ГАА № 483618, а саме факту свого перебування 16.06.2021 року о 18 год. 00 хв. у приміщенні АТ «ПриватБанку» за адресою: м. Житомир, проспект Миру, 21, без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора або захисної маски, що закриває ніс та рот, у тому числі виготовленої самостійно.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування вказаної постанови ґрунтуються на тому, що відповідна заборона не була встановлена у спосіб, що визначені Конституцією і законами України та порушують його конституційні права.

Надаючи оцінку доводам позивача про незаконність встановлення заборони перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту саме підзаконним актом - постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236, суддя виходить із такого.

Диспозиція ч. 2 ст. 44-3 КУпАП передбачає, що підставою для накладення штрафу є перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Отже, заборона перебування в громадських будинках, спорудах під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту встановлена безпосередньо у диспозиції ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Та обставина, що ця заборона міститься також у переліку обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених пп. 1 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236, сама по собі не свідчить про те, що відповідна заборона була встановлена виключно підзаконним актом та з порушенням ст.ст. 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

Також суддя звертає увагу на те, що в абз. 2 п. 3.2 рішення Конституційного Суду України № 10-р/2020 від 28 серпня 2020 року у справі № 1-14/2020 (230/20) дійсно наголошено на тому, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом - актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

Разом з тим, вказане рішення Конституційного Суду України № 10-р/2020 від 28 серпня 2020 року у справі № 1-14/2020 (230/20) не містить висновків про те, що заборона перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, є обмеженням конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Суд також наголошує на тому, що дана справа підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України та законність пп. 1 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 не є безпосереднім предметом спору і не може бути належним чином перевірена судом у межах цієї справи, в якій не приймає участь суб`єкт прийняття такої постанови.

З цих підстав суддя вважає необґрунтованими також доводи позивача про те, що в порушення вимог чинного законодавства постанова про запровадження карантину була прийнята без введення в Україні режиму воєнного або надзвичайного стану. Зазначені доводи можуть бути перевірені судом у межах справи, де предметом оскарження є відповідна постанова, а відповідачем - Кабінет Міністрів України. Надання правової оцінки законності постанови від 09 грудня 2020 року № 1236 без забезпечення Кабінету Міністрів України права на доведення правомірності його рішення перед судом не узгоджується з принципами адміністративного судочинства.

Таким чином, з огляду на предмет позову та межі доказування в цій справі, для перевірки законності притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП належить перевірити чи було станом на 16 червня 2021 року на території України запроваджено карантин, а також пересвідчитись у тому, що відповідна особа перебувала в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

Як раніше зазначалося, станом на 16 червня 2021 року карантин на всій території України було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236, а факт перебування в приміщені банку без вдягнутих засобів індивідуального захисту позивачем не заперечується.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, ОСОБА_1 перебував у приміщенні банку 16.06.2021 без засобу індивідуального захисту. Отже, є доведеним факт невиконання останнім вимог нормативного акту, що ставило під загрозу життя та здоров`я усіх осіб, які перебували на час виявлення правопорушення у приміщенні банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суддею встановлено, що позивач, перебував у приміщенні банку ( АДРЕСА_1 ), без вдягнутих засобів індивідуального захисту, чим порушив ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

З огляду на встановлені обставини справи, суддя приходить до висновку, що інспектор під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та складанні оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, нормами КУпАП, у зв`язку з чим у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення слід відмовити.

Інші доводи позовної заяви наведеного вище висновку суду не спростовують та на кінцевий результат розгляду справи судом не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 44-3, 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 72-77, 242-246, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення суду - 25.10.2021.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач-1: Управління патрульної поліції в Житомирській області (адреса: м. Житомир, вул. Покровська, 96).

Відповідач-2: Інспектор взводу №1 роти ТОР УПП в Житомирській області Голян Віталій Петрович (адреса: м. Житомир, вул. Покровська, 96).

Суддя