Справа № 280/997/21
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 280/997/21
Суддя І інстанції Семененко М.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСФОРМТРЕЙД»

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСФОРМТРЕЙД» до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ЛЮКСФОРМТРЕЙД» звернулося з вищевказаним позовом до суду в якому просило: визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA807000/2020/001831/2 від 14.09.2020 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807290/2020/00548 від 14.09.2020.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач застосував другорядний метод визначення митної вартості при цьому не довів неможливість використання основного, оскільки надані позивачем документи свідчать, що відомості про заявлену митну вартість товару є об`єктивними, такими, що піддаються обчисленню та підтверджуються документально, у зв`язку із чим просить суд скасувати вказане рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ЛЮКСФОРМТРЕЙД» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають дійсним обставинам справи внаслідок недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Слобожанська митниця Держмитслужби просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник товариства підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представник митниці просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Між ТОВ «ЛЮКСФОРМТРЕЙД» (Покупець) та нерезидентом ООО «Владтекс-Экспорт», Російська Федерація (Продавець) укладено контракт №8 від 12.02.2020 (далі - Контракт), на підставі якого позивач придбав товар парусина напівлляна (брезент) (а.с.32-34).

Відповідно до Специфікації №1 від 27.07.2020 до Контракту сторони узгодили поставку товару, зокрема:

- товар 3: Тканина парусина напівлляна технічного призначення (брезент) арт.11293 СКОП шир.см 90+-1,5, щільність 450+-32 г/м2, склад тканини: х/б 41%, льон 59%, крашена, ГОСТ 15530-93, ТО 13.20-0-2018 (виробник Росія) у кількості 6000 м.п. за ціною без ПДВ 79,17 руб. вартістю 475 020,00 руб;

- товар 4: Тканина парусина напівлляна технічного при значення (брезент) арт.11293 СКПВ шир.см 90 +-1,5, щільність 450+-32 г/м2, склад тканини: х/б 41%, льон 59%, крашена ГОСТ 15530-93, ТО 13.20-0-2018 (виробник Росія) у кількості 7500 м.п. за ціною без ПДВ 80,00 руб. вартістю 600 000,00 руб.(а.с.35).

11.09.2020 особою, уповноваженою позивачем на декларування товарів, до відділу митного оформлення Центральний митного поста Суми Слобожанської митниці Держмитслужби подана до митного оформлення в митному режимі імпорт електронна митна декларація №UA807290/2020/021970, у якій задекларовано товар: Тканини з льону: з вмістом менш як 85% волокон льону: інші. Тканина парусина напівлляна технічного призначення (брезент) арт.11293 СКОП шир.см 90+-1,5, щільність 450+-32 г/м2, склад тканини: х/б 41%, льон 59%, крашена, ГОСТ 15530-93, ТО 13 20-0¬2018 (виробник РФ) - 6000 м.п. /5400 м2. Тканина парусина напівлляна технічного при значення (брезент) арт.11293 СКПВ шир.см 90 +-1,5, щільність 450+-32 г/м2, склад тканини: х/б 41%, льон 59%, крашена ГОСТ 15530-93, ТО 13 20-0¬2018 (виробник РФ) - 7500 м.п./6750 м2. Загальна кількість -13500 м/п/12150 м2. Експортер - ТОВ Владтекс-експорт. Митна вартість імпортованого товару заявлена за ціною договору (перший метод визначення митної вартості) у розмірі 414 146,91 грн., з яких 398 466,91 грн. - вартість товару, 15 680,00 грн. - транспортні витрати (а.с.28-29).

Разом з митною декларацією позивачем для митного оформлення товару надано пакет документів, а саме:

- пакувальний лист б/н від 24.08.2020 (а.с.153);

- проформа-інвойс (рахунок на оплату)№546 від 27.07.2020 (а.с.36, 154);

- інвойс (рахунок-фактура) №581 від 03.09.2020 (а.с.38, 155);

- автотранспортна накладна (CMR) №1145265 від 03.09.2020 (а.с.40, 156);

- сертифікат про походження товару 1/9866299 від 03.09.2020 (а.с.39, 157);

- платіжне доручення №9 від 29.07.2020 (а.с.37, 158);

- довідка про транспортно-експедиційні витрати №1/04-1 від 04.09.2020 (а.с.41, 159);

- Контракт №8 від 12.02.2020 (а.с.32-34, 166-168);

- специфікація №1 від 27.07.2020 (а.с.35, 160);

- разовий договір-заявка на перевезення вантажів автомобільним транспортом №01/09 від 01.09.2020 (а.с.42, 161);

- сертифікат якості від 03.09.2020 (а.с.162-165);

- митна декларація країни відправлення №10131010/030920/0041082 від 03.09.2020 (а.с.43-46, 169-172).

За результатами формато-логічного контролю АСАУР за митною декларацією згенеровано обов`язкову форму контролю правильності визначення митної вартості товарів (а.с.93-97).

За результатами перевірки поданих позивачем до митного оформлення документів на підставі ч.3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що надані на підтвердження заявленої митної вартості документи містять розбіжності, а саме: використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також подані декларантом документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості:

- наданий інвойс у поганій якості не придатний для читання;

- CMR А№1145265 від 03.09.2020 в гр. 16, 22 (Перевізник) містить печатку ФО-П ОСОБА_1 , при цьому відповідно до договору №01/09 від 01.09.2020 та довідки від 04.09.2020 № 1/04- 1 перевезення вантажу має здійснювати інша особа;

- не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (не надано рахунок на перевезення товару).

У зв`язку зі встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах 14.09.2020 Митниця повідомила декларанта про необхідність надання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару та обраний метод її визначення, а саме:

1) договір (угоду контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки на оплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації (в зв`язку з відсутністю розбивки суми транспортно-експедиційних послуг, пропонується надати інформацію щодо транспортних витрат та експедиційних послуг до кордону та після перетину кордону України);

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість сировини (а.с.98).

Також повідомлено про те, що декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

На виконання вимог митного органу декларантом надано лист відповідь від 14.09.2020 №1409, за змістом якого повідомлено, що згідно запиту було надано паспорт якості заявленого товару технічною характеристикою, більше надати документів крім тих, що в графі 44 МД немає можливості (а.с.100, 175).

У зв`язку з ненаданням декларантом всіх запитуваних документів Митниця дійшла висновку про не підтвердження позивачем заявленої митної вартості та винесла рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/001831/2 від 14.09.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807290/2020/00548 від 14.09.2020.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку що позивач жодним чином не пояснив виявлені митним органом розбіжності ні щодо особи перевізника, ні щодо розміру задекларованих транспортних витрат (зокрема щодо їх відсоткового розрахунку із загальної ваги брутто перевезеного товару, на що позивач посилався під час судового розгляду) та не надав відповідні документи на вимогу митного органу, у зв`язку з чим суд констатує, що за відсутності документів, які б пояснили чи спростували сумніви митного органу, останній мав достатні та обґрунтовані підстави для невизнання заявленої митної вартості товару.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, передбачене Митним кодексом України та іншими нормативними актами.

Так, ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 4 ст. 53 цього Кодексу у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

При цьому, ч. 5 ст. 53 МК України встановлено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 6 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно підрозділу цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч. 12 ст. 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Статтею 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм видно, що митна вартість має бути підтверджена достовірними документами, що містять відомості про всі її складові, визначені на підставі об`єктивних даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ст. 59 МК України, якою встановлено метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом фіскальної служби вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснене, і таке інше.

Статтею 60 МК України передбачено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в п. п. 5-7 ч. 10 ст. 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).

Згідно з статтею VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повина ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Підставою для здійснення коригування митної вартості, стали наступні обставини:

1) використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також подані декларантом документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості:

- наданий інвойс у поганій якості не придатний для читання;

- СМК А№1145265 від 03.09.2020 в гр. 16, 22 (Перевізник) містить печатку ФОП ОСОБА_1 , при цьому відповідно до договору № 01/09 від 01.09.2020 та довідки від 04.09.2020 № 1/04- 1 перевезення вантажу має здійснювати інша особа);

- не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (не надано рахунок на перевезення товару).

- 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари.

Джерелом інформації для даного Рішення є наявна в митному органі цінова інформація про митні оформлення подібних товарів митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін за фактами митних оформлень що наявні у ЄАІС та АСМО Інспектор.

Щодо наявності печатки у СМR А№1145265 від 03.09.2020 в гр. 16, 22 (Перевізник) ФОП ОСОБА_1 колегією суддів зазначається, що вказана обставина не може викликати сумніви у митній вартості товару, адже саме ця особа безпосередньо виконала перевезення як залучений експедитором ФОП ОСОБА_2 перевізник. При цьому позивач немає господарських відносин безпосередньо з перевізником ФОП ОСОБА_1 , адже Позивач уклав з експедитором ФОП ОСОБА_2 відповідний договір №01/09 від 01.09.2020р. на перевезення, за яким останній і залучив для виконання перевезення іншу особу - безпосередньо перевізника ФОП ОСОБА_1 . Тобто, записи у СМК А№1145265 від 03.09.2020 в гр. 16. 22 (Перевізник) ФОП ОСОБА_1 не свідчать про наявність розбіжностей які впливають на митну вартість товару.

При цьому слід зазначити, що відповідно до частин 1, 3 статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами. Аналогічні положення містяться в статті 316 Господарського кодексу України. Відповідно до статті 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. За правилами ч. 3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Аналіз зазначених правових норами ЦК і ГК України свідчить про те, що правовідносини між між замовником Позивачем, експедитором ФОП ОСОБА_2 і перевізником ФОП ОСОБА_1 є повністю законними. Документи, якими врегульовано господарські відносини між експедитором ФОП ОСОБА_2 і перевізником ФОП ОСОБА_1 , відсутні у Позивача, не стосуються і не мають надаватися для митного оформлення товару.

Вказані обставини спростовують висновки суду першої інстанції про те, що зміст Разового договору-заявки №01/09 від 01.09.2020 не дозволяє беззаперечно встановити, що за таким договором може бути здійснено перевезення вантажу із залученням іншої особи, оскільки таке право сторін слідує із вищевказаних норм ЦК і ГК України і не обов`язково мають бути додатково ще вказані у договорі.

Аналогічним чином пояснюється, що довідка від 04.09.2020 №1/04-1 про вартість перевезення вантажу виписана експедитором ФОП ОСОБА_2 , який і є особою, який надав Позивачу відповідні послуги за договором №01/09 від 01.09.2020р., та вказав у довідці оплачені Позивачем послуги на перевезення.

В довідці від 04.09.2020 №1/04-1 вказано вартість перевезення вантажу 28000,00грн. на частині маршруту на території Російської федерації «Вязніки, Росія» - «п/п Юнаківка-Суджа» автомобілем МЕКСЕОЕ8 номерні знаки НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , адже у митну вартість входить саме вартість витрат на перевезення в країні-нерезиденті, звідки було завезено товар. Тому, вказані у довідці вартість витрат на перевезення по Україні 2000 грн. та винагорода експедитора по території України 200грн. не є витратами, пов`язаними з транспортуванням товару на території Російської федерації, та, відповідно, не можуть входити в митну вартість товару і не були до неї включеними.

Сам же договір-заявка № 01/09 від 01.09.2020р. у своєму змісті крім адреси завантаження Продавця-нерезидента ТОВ «Владтекс-Експорт» за контрактом №8 від 12.08.2020р. також містить відомості про ще 2 адреси завантаження ТОВ «Аверс» і ТОВ «ІвМашторг», які не знаходяться за адресою ТОВ «Владтекс-Експорт».

При цьому, вага і об`єм перевезення в договорі-заявці є більшим, ніж вага і об`єм спірного товару (товар 3 і 4 в Специфікації №1 від 12.02.2020р).

У зв`язку з цим і вартість всього договору-заявки № 01/09 від 01.09.2020р. вказано 57000грн., із якої сукупна вартість перевезення спірного товару, придбаного у ТОВ «Владтекс- Експорт», складає всього 30000 грн. (склад вартості саме вказано у довідці від 04.09.2020 №1/04-1). Тому, ціна договору-заявки №01/09 від 01.09.2020р. в частині вартості перевезення спірного товару не суперечить довідці від 04.09.2020 №1/04-1.

В свою чергу, в автотранспортній накладній СМК А№1145265 від 03.09.2020р. вказано 4 товари, як і в рахунках і специфікації №1 від 12.02.2020р.:

- товар №3 зі специфікації №1 від 12.02.2020р. «Тканина з льону» вказано як «АРТ.

11293 СКОП» вага брутто 2450кг.;

- товар №4 зі специфікації №1 від 12.02.2020р. «Тканина парусина» вказано як «АРТ. 11293 СКПВ» вага брутто 3064кг.

Із загальної ваги брутто перевезеного товару 9808кг., обидва товари складають 56% (5514кг. від 9808кг.), а 56% від вартості перевезення всього товару на території Російської федерації «Вязніки, Росія» - «п/п Юнаківка-Суджа» 28000,00грн. як раз складає 15680,00грн. Решта з цієї суми (12320грн.) є вартістю вартості перевезення по вищевказаному маршруту інших двох одиниць товару (тобто 44% від ваги брутто 9808кг.).

В декларації ІМ 40 ДЕ №UА807290/2020/021970 від 11.07.2020р. у рядку 35 «Вага брутто» також вказана вага обох вищезазначених товарів 5514кг., а у рядку 22,42 зазначена вартість цих обох товарів 1075020,00 рублів відповідно до рахунків і специфікації №1 від 12.02.2020р. Отже, в декларації ІМ 40 ДЕ №11А807290/2020/021970 від 11.07.2020р. у рядку 12 «Відомості про вартість» вказано правильна вартість двох товарів у гривні 414555,42грн., яка складається з вартості товару відповідно до рахунків і специфікації №1 від 12.02.2020р. у гривні (1075020,00 рублів х 0,37104грн. =398875,42грн.) і вартості перевезення цих двох товарів (15680,00грн.).

За таких обставин слід погодитися з доводами апеляційної скарги, що вищевказані документи не мають розбіжностей, та з їх суті послідовно слідує правильне визначення митної вартості товару за ціною контракту і з урахуванням вартості перевезення, а саме 414555,42грн.

Таким чином з довідки від 04.09.2020 №1/04-1 про вартість перевезення вантажу, автотранспортної накладної СМR А№1145265 від 03.09.2020р., декларації ІМ 40 ДЕ №ЕІА807290/2020/021970 від 11.07.2020р. слідують усі складові митної вартості товару, що спростовує доводи митниці про те, що надані документи містять розбіжності з якими погодився су д першої інстанції.

В той же час з пояснень позивача вбачається, що в іншій частині товару (товар 1 і 2 зі специфікації №1 від 12.02.2020р.) Відповідач погодився на митне оформлення товарів за заявленою Позивачем митною вартістю за основним методом, де у складі наданих документів була та ж сама довідка від 04.09.2020 №1/04-1. Про це свідчить декларація ІМ 40 ДЕ №ЕІА807290/2020/023451 від 29.09.2020р. (додано до позовної заяви), в якій у рядку 22,42 вказана ціна товару 842038,00 рублів, що є різницею між вартістю всієї специфікації №1 від 12.02.2020р. і суми товарів 3 і 4 (1917058,00 рублів - 1075020,00 рублів). У рядку 12 «Відомості про вартість» вказано правильна вартість двох товарів у гривні 325583,40грн., яка складається з вартості товару відповідно до рахунків і специфікації №1 від 12.02.2020р. у гривні (842038,00 рублів х 0,37203грн. = 313263,40грн.) і вартості перевезення цих двох товарів (12320,00грн. 28000,00грн. - 15680,00грн., що слідує із наданої під час митного оформлення довідки від 04.09.2020 №1/04-1).

Зазначені обставини свідчать про вірне зазначення у СМR А№1145265 від 03.09.2020р. перевізником ФОП ОСОБА_1 як особа, яка безпосередньо виконала перевезення як залучений експедитором ФОП ОСОБА_2 перевізник. Також є вірним, що довідку від 04.09.2020 №1/04-1 про вартість перевезення вантажу виписав експедитор ФОП ОСОБА_2 як особа, яка надала Позивачу послуги за договором №01/09 від 01.09.2020р., залучивши до перевезення ФОП ОСОБА_1 .

Зазначені обставини спростовують висновок контролюючого органу з яким погодився суд першої інстанції про наявність розбіжностей щодо особи перевізника і розміру задекларованих транспортних витрат.

Згідно із положеннями ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

За приписами ч. 1 ст. 6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є: забезпечення економічної багатоманітності та рівний захист державою усіх суб`єктів господарювання; свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом; вільний рух капіталів, товарів та послуг на території України; обмеження державного регулювання економічних процесів у зв`язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки, добросовісної конкуренції у підприємництві, екологічного захисту населення, захисту прав споживачів та безпеки суспільства і держави; захист національного товаровиробника; заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Положеннями ст. ст. 179, 189, 190 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення; суб`єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни; ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін; вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.

Зазначені відповідачем підстави жодним чином не перешкоджають митному органу перевірити митну вартість імпортованого товару на підставі наданих позивачем документів.

При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже, у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Водночас, відповідачем до суду не надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Таким чином, висновок відповідача про встановлення розбіжностей у поданих позивачем документів, які не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, як на підставу для здійснення коригування заявленої позивачем митної вартості товарів, колегія суддів вважає необґрунтованим та безпідставним.

Окрім цього, під час розгляду справи відповідач не довів, що виявлені ним недоліки якимось чином вплинули на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару.

До того ж, наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей) у первинних документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватися як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товарів та не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних (сукупності решти відомостей, що викладені в документах) та доказів можна достовірно визначити митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі №420/2315/19.

Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Так, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не спростовані відповідачем.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що передбачене ч. 5 ст. 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені ч. 3 ст. 53 МК України - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак, суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.04.2019 року у справі №815/6242/17, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

У постанові від 29.01.2019 року у справі № 815/6827/17 Верховний Суд зазначив, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Колегія суддів вважає, що надані ТОВ «ЛЮКСФОРМТРЕЙД» документи для проведення митних оформлень підтверджують заявлену митну вартість товарів за основним методом (за ціною договору), а ті розбіжності, які стали підставою для прийняття спірного рішення є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи відповідача про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, не відповідають встановленим фактичним обставинам справи, натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Окрім того, як вбачається з оскаржуваного рішення митниці, в ньому міститься посилання лише на раніше оформлену митну декларацію, на підставі якої проведено митне оформлення подібного товару і не проведено детальне дослідження декларації з доданими до неї документами. У графі 33 оскаржуваного рішення зазначено номер митної декларації, за якою раніше здійснювалось митне оформлення товарів, дата її складання, порядковий номер При цьому, відповідачем не зазначені загальна кількість партії товару у штуках (ящиках), вага одиниці товару та розрахунок митної вартості тощо.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини та наведені норми права, колегія суддів приходить до висновку, що надані ТОВ «ЛЮКСФОРМТРЕЙД» документи для проведення митних оформлень підтверджують заявлену митну вартість товарів за основним методом (за ціною договору), натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

За наведених обставин доводи відповідача про те, що надані позивачем у ході митного оформлення товару документи містили розбіжності, які унеможливлювали визнання митної вартості товару за основним методом (за ціною договору) є безпідставними.

Отже, відповідач протиправно вимагав від позивача подання додаткових документів та безпідставно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів рішення про коригування митної вартості №UA807000/2020/001831/2 від 14.09.2020 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807290/2020/00548 від 14.09.2020., які, за встановлених обставин, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відтак, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСФОРМТРЕЙД» - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСФОРМТРЕЙД» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/001831/2 від 14.09.2020 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807290/2020/00548 від 14.09.2020 року.

Стягнути з Слобожанської митниці Держмитслужби за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСФОРМТРЕЙД» сплачений судовий збір у розмірі 5507 грн (п`ять тисяч п`ятсот сім грн.)

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 18 жовтня 2021 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник