Справа № 160/9422/20
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 160/9422/20
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року (головуючий суддя Маковська О.В.) у справі № 160/9422/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

від 29.06.2016 №2647-1303, №2646-1303 та №2645-1303 щодо нарахування земельного податку за другу половину 2016 року;

від 07.06.2018 №-0462, №-0462 та №-0462 щодо нарахування земельного податку за 2018 рік.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у позивача відсутній обов`язок зі сплати земельного податку, оскільки нежитлові приміщення, під обслуговування яких відведені земельні ділянки, за нотаріально посвідченим актом приймання-передачі від 31.12.2015 були внесені до статутного капіталу ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич», на підставі чого у 2016 році були внесені відповідні зміни щодо власника нерухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Рішенням Дніпропетровського оружного адміністративного суду від 24.12.2020 позов задоволено.

Суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки контролюючим органом не враховано фактичного переходу права користування на спірні земельні ділянки від позивача до ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич» та фактичної сплати товариством усіх зобов`язань з податку з плати за землю за вказані в податкових повідомленнях рішеннях періоди.

Не погодивши з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована негодою з висновками суду першої інстанції, відповідач зазначає, що судом помилково застосовані норми податкового законодавства щодо орендної плати з фізичних осіб, в той час оскаржувані податкові повідомлення-рішення сформовані контролюючим органом за грошовим зобов`язанням земельний податок з фізичних осіб. Також відповідач наполягає на правомірності нарахування позивачу земельного податку з фізичних осіб, оскільки позивачем не надано контролюючому органу жодних документів про можливу передачу об`єктів нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич». З цього приводу скаржник зазначає, що акт приймання-передачі про внесення позивачем до статутного капіталу ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич» нерухомого майна не є правочином в розумінні Цивільного кодексу України, такий акт не має рівнозначної юридичної сили із цивільними договорами, тому контролюючий орган стверджує, що саме позивач є землекористувачем земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна. Також відповідач звертає увагу на те, що позивач не скористався правом, передбаченим ст.286 ПК України, для проведення звірки, у відповідача відсутні жодні документи про можливу передачу позивачем об`єктів нерухомого майна. Окрім того, судом першої інстанції не досліджено витяги з інтегрованої картки платника податків ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич», з яких вбачається, що вказане товариство не сплачувало земельний податок ані у 2016 році, ані у 2018 році.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого суду письмового відзиву на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, фізична особа ОСОБА_1 перебуває на обліку в Соборному управлінні ГУ ДПС у Дніпропетровській області як платник за землю.

Згідно даним Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу на праві власності належали нежитлові приміщення:

за адресою АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ), загальною площею 121,1 кв.м (приміщення магазину), відповідно до договору дарування № 7266 від 29.11.2000;

за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 400,1 кв.м (торгівельний комплекс), відповідно до договору дарування № 7276 від 29.11.2000;

за адресою АДРЕСА_4 ( АДРЕСА_5 ), загальною площею 59,2 кв.м, відповідно до договору дарування № 1587 від 15.04.1999.

Відносини щодо землекористування під вказаними об`єктами нерухомого майна були оформлені відповідними договорами оренди землі, укладеними між Дніпровською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар), а саме:

- від 08.02.2002 №256, згідно з яким Дніпровська міська рада передає в строкове платне користування земельну ділянку, площею 0,0038 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для фактичного розміщення магазину та аптеки. Строк дії договору - до 20.12.2016.

- від 28.12.2001 №2035, згідно з яким Дніпровська міська рада передає в строкове платне користування земельну ділянку, площею 0,0715 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , для фактичного розміщення торговельного комплексу. Строк дії договору - до 22.11.2016.

- від 03.12.2001 №1854, згідно з яким Дніпровська міська рада передає в строкове платне користування земельну ділянку, площею 0,0020 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , для фактичного розміщення аптеки. Строк дії договору - до 20.09.2016.

Виходячи з того, що позивач є власником означених вище об`єктів нерухомості, відповідач, на підставі даних Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку територій, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України нарахував позивачеві суми земельного податку за відповідні земельні ділянки за 2016 рік та 2018 рік, про що сформував та направив на адресу позивача податкові повідомлення-рішення:

від 29.06.2016 №2647-1303, №2646-1303 та №2645-1303, якими нарахований земельний податок за 2016 рік;

від 07.06.2018 №-0462, №-0462 та №-0462, якими нарахований земельний податок за 2018 рік.

Не погодившись з таким нарахуванням, позивач звернувся до суду з цим позовом про оскарження перелічених вище податкових повідомлень-рішень.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

За визначенням пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України в редакції до 01.01.2017 плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; з 01.01.2017 плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу) - пп.14.1.72 п.14.1 ст.14 ПК України.

Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди - пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

За правилами п.269.1 ст.269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (п.270.1 ст.270 ПК України).

Питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються ст. 120 Земельного кодексу України і ст. 377 Цивільного кодексу України.

Вказаними нормами встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст.126 ЗК України).

Згідно з п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі

сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною

ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Отже, наведеними нормами чітко встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені. Тобто особа є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування зазначених вище норм матеріального права у спорах цієї категорії, міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 07.07.2015 № 21-775а17.

За позицією позивача, підтриманою судом першої інстанції, позивач у вказані вище періоди не був землекористувачем у відношенні вказаних вище земельних ділянок у зв`язку з тим, що об`єкти нерухомості, розташовані на цих земельних ділянках, передані позивачем до статутного капіталу юридичної особи ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич», тобто вибули із власності позивача, внаслідок чого у позивача відсутній обов`язок щодо плати за землю.

Відповідач, наполягаючи на правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, обґрунтовує свої висновки, зокрема, тим, що акти приймання-передачі майна, що передається до статутного капіталу юридичної особи, не мають юридичної сили цивільних договорів, тому саме позивач ОСОБА_1 є землекористувачем вказаних вище земельних ділянок.

Встановлені у справі фактичні обставини свідчать, що згідно посвідчених нотаріально актів приймання-передачі майна, яке передається до статутного капіталу ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич», ОСОБА_1 передав до статутного капіталу ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич», а ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич» прийняв нерухоме майно, зокрема:

приміщення за адресою м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, 119, загальною площею 121,1 кв.м (приміщення магазину) - акт приймання-передачі від 31.12.2015.

На підставі цього акту і рішення про державну реєстрацію прав від 28.06.2016 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесена інформація про власника цього нерухомого майна - ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич». Дата державної реєстрації 25.06.2016, номер запису про право власності 15139703.

приміщення за адресою м. Дніпро, бул. Платонова, 3-б, загальною площею 400,1 кв.м (торгівельний комплекс) - акт приймання-передачі від 31.12.2015.

На підставі цього акту і рішення про державну реєстрацію прав від 04.04.2016 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесена інформація про власника цього нерухомого майна - ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич». Дата державної реєстрації 29.03.2016, номер запису про право власності 14011268.

приміщення за адресою м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 67 (пр.К.Маркса, 67), загальною площею 59,2 кв.м - акт приймання-передачі від 31.12.2015.

На підставі цього акту і рішення про державну реєстрацію прав від 26.04.2017 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесена інформація про власника цього нерухомого майна - ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич». Дата державної реєстрації 19.04.2017, номер запису про право власності 20146449.

Згідно п.48 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, для державної реєстрації права власності у зв`язку з передачею майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо) подаються, в тому числі,:

пп.1 документ, що посвідчує право власності особи на майно, що передається у власність юридичної особи (крім випадку, коли право власності на таке майно вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

пп.2 акт приймання-передачі майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна.

Справжність підписів на документах, передбачених підпунктами 2, 4 та 5 цього пункту, засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат».

Отже, в даному випадку акт приймання-передачі майна до складу статутного фонду є належним документом, підтверджуючим набуття та припинення права власності на нерухоме майно.

Стосовно твердження відповідача з посиланням на певні правові висновки Верховного Суду, що акт приймання-передачі майна не є правочином, правовстановлюючим документом, суд апеляційної інстанції зазначає, що питання визнання акту приймання-передачі майна недійсним вирішується судом виключно після визначення правової природи такого акту та залежно від обставин справи.

В спірному випадку оформлення актом дій сторін щодо приймання майна на баланс підприємства, спрямованих на припинення (у позивача) та набуття (у ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич») права власності на це майно, підпадає під ознаки двостороннього правочину.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі.

Враховуючи, що інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно є офіційною та доступною і може бути отримана будь-якою особою самостійно, суд не приймає в якості підстав для визначення позивачу сум грошового зобов`язання з земельного податку доводи відповідача щодо відсутності у нього відповідної інформації про власника вказаного вище нерухомого майна та документів про можливу передачу об`єктів нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич».

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що в силу наведених вище правових норм до нового власника об`єкта нерухомості переходить і встановлений податковим законом обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розташоване набуте ним майно, з моменту державної реєстрації права власності на певні об`єкти нерухомого майна за ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич» саме у нього виникає обов`язок щодо плати за земельні ділянки, розташовані під цими об`єктами нерухомості.

Невиконання такого обов`язку ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич» не є підставою для нарахування позивачу плати за землю і ні в якому разі не може свідчити про законність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі № 160/9422/20 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко