Справа № 552/4625/21
Суддя: Січиокно Т. О.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 13.10.2021 Справа № 552/4625/21
Справа № 554/4625/21
Номер провадження 2-а/554/108/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді Січиокно Т.О.,

за участю секретаря Гомлі І.А.,

представника позивача Богославського В.А.,

представника відповідача Срібної Є.С.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - Богославського Віктора Анатолійовича до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення та постанову в справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

30.08.2021 року представник позивача звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення № 24 від 26.08.2021 року, про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), в частині заборони в`їзду в Україну строком на три роки, а також визнати протиправною та скасувати постанову серії ПН МПТ № 001177 від 26.08.2021 року, якою громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАп та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн.

Адміністративний позов позивачем мотивовано протиправністю оскаржуваних рішень з огляду на те, що застосована до позивача санкція ч.1 ст.203 КУпАП є занадто суворого і він міг бути звільнений від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, оскільки вчинене ним правопорушення є малозначним. Окрім того, позивач, який є громадянином Республіки Молдови, за час перебування на території України до кримінальної відповідальності не притягувався, в розшуку, під слідством та судом в Україні не перебував, а тому підстав для його заборони в`їзду в Україну строком на три роки немає.

У судовому засіданні представник позивача Богославський В.А. позов підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача Срібна Є.С. позов не визнала, вважаючи оскаржувані рішення законними та обґрунтованими.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, дійшов такого висновку.

Рішенням № 24 від 26.08.2021 року примусово повернуто до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано його покинути територію України у термін до 15.09.2021 року, а також заборонено йому подальший в`їзд в Україну строком на 3 роки.

Матеріалами справи підтверджено, що 26.08.2021 року Управлінням Державної міграційної служби України в Полтавській області виявлено факт порушення правил перебування в Україні громадянином Республіки Молдова ОСОБА_1 . Останній прибув в Україну в приватних справах 20.01.2021 року через пункт пропуску через державний кордон України «М Подільський» по паспортному документу серії НОМЕР_1 від 28.12.2020 року.

Станом на 26.08.2021 року він перебував в Україні понад дозволені 90 днів протягом 180 днів. Строк такого перебування в Україні закінчився 20.04.2021 року.

У порушення вимог п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства та території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150, після 90-денного строку перебування протягом 180 днів ОСОБА_1 за межі держави Україна не виїхав та нелегально перебуває на її території із 20.04.2021 року. По питанню продовження строку перебування на оформлення документів на право проживання на території України ОСОБА_1 до компетентних органів не звертався.

За порушення правил перебування в Україні стосовно ОСОБА_1 26.08.2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МПТ № 001178 за ч.1 ст.203 КУпАП та винесено постанову стосовно нього за цією ж статтею, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн.

Виходячи з вимог ч.2 ст.77 КАС України, у адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон) встановлено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з неї.

При цьому, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно - правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства і держави. (п.1 ст.3 Закону).

Відповідно до ст.9 Закону, іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150, на території України іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в україну, можуть тимчасово перебувати на її території:

- протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами;

- не більше як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Відповідно до ст.26 Закону, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують

законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

З аналізу норм діючого законодавства вбачається, що уповноважені органи державної влади (міграційні органи, органи Служби безпеки України, органи охорони державного кордону), приймаючи рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни проходження, не зобов`язані одночасно приймати рішення й про заборону в`їзду цієї особи на територію України.

Встановлена, частиною другою статті 26 Закону можливість прийняття рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну, свідчить про наявність в органу Державної міграційної служби дискреційних повноважень, тобто свобода, оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів можливих рішень.

Виходячи з конструкції правової норми, закріпленої в частині 2 статті 26 Закону, рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну не є обов`язковою санкцією, а являється факультативною, яка може застосовуватись під час прийняття рішення про примусове повернення в країну походження, за наявності передбачених Законом підстав.

При цьому, статтею 26 Закону не визначено підстав для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, а лише передбачено можливість встановлення такої заборони на певний строк у випадку прийняття рішення про примусове повернення.

За таких обставин, Верховний Суд висловив правову позицію у постанові від 10.04.2019 року у справі №802/294/17, про те, що при прийнятті рішення про заборону в`їзду на територію України іноземця або особи без громадянства, щодо яких приймається рішення про примусове повернення в країну походження, суб`єкт владних повноважень повинен керуватися передбаченими законом підставами для заборони в`їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, які визначені в статті 13 Закону.

Досліджені судом матеріали справи не містять даних про те, що позивач притягувався до кримінальної відповідальності, перебував у розшуку, під слідством та судом на території України, тобто обставин, які б забороняли позивачу в`їзд в Україну терміном на три роки.

Таким чином, суд вважає, що порушений позивачем встановлений Законом порядок перебування на території України іноземців та осіб без громадянства є достатньою підставою для застосування заходів примусу у вигляді повернення у країну походження ОСОБА_1 та в даних правовідносинах є необхідним і достатнім засобом реагування відповідача на вказане порушення, без необхідності заборони в`їзду в Україну терміном на три роки.

За таких обставин оскаржуване рішення в частині заборони громадянину Республіки Молдова ОСОБА_1 в`їзду в Україну строком на 3 роки є необґрунтованим, його правомірність відповідачем не доведена, а тому воно є протиправним та підлягає скасуванню в цій частині.

Окрім цього, судом не встановлено підстав для визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Дана справа розглянута у відповідності до вимог КУпАП, вчинене ОСОБА_1 адміністративне пправопорушення не є малозначним з огляду на ст.22 КУпАП, стягнення накладено в мінімальному розмірі санкції ч.1 ст. 203 КУпАП та відповідає тяжкості вчиненного.

Керуючись статтями 241-245,288 КАСУ, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 - Богославського В.А. до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення і постанови в справі про адміністративне правопорушення

- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 24 від 26.08.2021 року, винесене головним спеціалістом відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Анкуци А. в частині заборони громадянину Республіки Молдови ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) подальший в`їзд в Україну строком на три роки.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя: Т.О. Січиокно

Повен текст рішення суду складено 18 жовтня 2021 року о 14 год 00 хв.