Справа № 560/5638/21
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5638/21
РІШЕННЯ
іменем України

22 жовтня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як жінці, яка працювала і мала двох дітей віком до 15 років, за період 2014-2017 років, та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачці грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як жінці, яка працювала і мала двох дітей віком до 15 років, за період 2014-2017 років, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 10.08.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що станом на день прийняття наказу про виключення позивачки зі списків особового складу відповідач не провів з нею розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані в період з 2014 по 2017 роки календарні дні додаткової оплачуваної відпустки як жінці, яка працювала і мала двох дітей віком до 15 років, передбаченої законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII. Вважаючи свої права порушеними, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

У поданому відзиві на позов військова частина НОМЕР_1 зазначає, що однією з підстав для надання військовослужбовцю як щорічної основної відпустки за поточний рік, так і додаткових відпусток є рапорт військовослужбовця на ім`я старшого начальника, в якому він просить клопотання старшого начальника або ж дозволу командира про надання відпустки. За період 2014-2018 років до моменту звільнення з військової служби (наказ командира частини (по стройовій частині) від 10.08.2018 року №162) позивачка не зверталась з відповідним рапортом про надання щорічної додаткової відпустки як жінці, яка працювала і мала двох дітей віком до 15 років або виплати компенсації за ненадану щорічну додаткову відпустку. Також під час підготовки документів на звільнення такого звернення не надходило. Крім цього, у розпорядженні командувача Національної гвардії України від 13.10.2020 № 27/33/3-6466 визначено, що при зверненні осіб, звільнених з військової служби, які до виключення зі списків особового складу не зверталися з відповідними рапортами про виплату їм компенсації за невикористані дні додаткові відпустки, як військовослужбовцям-жінкам, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або які усиновили дитину, матерям особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, одинокої матері, батька дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, чи одному із прийомних батьків, приймати рішення на підставі рішення суду. В задоволені позову просить відмовити.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивачка - ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Є матір`ю двох дітей 2006 та 2007 року народження.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2018 року №98о/с, відповідно до підпункту "и" пункту 2 частини 5 статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" позивачка звільнена з військової служби у запас. Виключена зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 12.08.2018 року.

01.04.2021 року позивачка звернулась до відповідача з заявою, у якій просила нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як жінці, яка працювала і мала двох дітей віком до 15 років, за період 2014-2017 років, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Листом від 15.04.2021 року військова частина НОМЕР_1 повідомила, що розпорядженням командувача Національної гвардії України від 13.10.2020 № 27/33/3-6466 визначено, що при зверненні осіб, звільнених з військової служби, які до виключення зі списків особового складу не зверталися з відповідними рапортами про виплату їм компенсації за невикористані дні додаткові відпустки, як військовослужбовцям-жінкам, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або які усиновили дитину, матерям особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, одинокої матері, батька дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, чи одному із прийомних батьків, виплату здійснювати на підставі рішення суду.

Вважаючи бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як жінці, яка працювала і мала двох дітей віком до 15 років, за період 2014-2017 років протиправною, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 4 закону України від 5 листопада 1996 року №504/96-ВР "Про відпустки" (далі - Закон №504/96) установлюються такі види відпусток:1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Згідно зі статтею 10-1 закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Згідно з частиною 1 статті 19 закону України "Про відпустки" від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР) жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або яка усиновила дитину, матері особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

За наявності декількох підстав для надання цієї відпустки її загальна тривалість не може перевищувати 17 календарних днів.

Вказана норма діє з 01.01.2010, тобто з часу набуття чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту багатодітних сімей" від 19.05.2009 №1343-V та до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

У разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 цієї статті, такі відпустки надаються у наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів.

Статтею 1 закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ) визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що позивачка має право на грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки.

Отже, жінка-військовослужбовець має право на отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати, як жінка, яка працювала і мала двох дітей віком до 15 років.

Указом Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 №1126-VI, постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.

Таким чином, спірні правовідносини щодо отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у зв`язку із звільненням позивачки виникли в особливий період.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання військовослужбовцям інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки, передбаченої частиною 1 статті 19 Закону України "Про відпустки", припиняється.

Відповідно до частини 8 статті 10.1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Отже, підстави та порядок надання додаткової відпустки особам, які є мають статус військовослужбовця, передбачені законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Так, відповідно до частини 14 статті 10.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, військовослужбовцям-жінкам, які працювали і мала двох дітей віком до 15 років.

Таким чином, право військовослужбовця на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації, не може бути обмеженим.

У своїй відмові та відзиві на позов відповідач вказує лише одну підставу відмови у нарахуванні та виплаті позивачці грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, як жінці, як яка працювала і мала двох дітей віком до 15 років, це - розпорядження командувача Національної гвардії України від 13.10.2020 №27/33/3-6466, яким визначено, що при зверненні осіб, звільнених з військової служби, які до виключення зі списків особового складу не зверталися з відповідними рапортами про виплату їм компенсації за невикористані дні додаткові відпустки, зокрема, як військовослужбовцям-жінкам, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, виплати здійснювати на підставі рішення суду.

Отже, на час прийняття наказу про виключення позивачки зі списків особового складу, відповідач протиправно не провів усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої частиною 1 статті 19 закону України "Про відпустки" з 2014 року до 2017 року.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач не довів правомірність дій щодо ненарахування та невиплати позивачці при звільненні грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 19 закону України "Про відпустки", що свідчить про наявність протиправної бездіяльності.

Враховуючи викладене, позов необхідно задовольнити.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за додаткову оплачувану відпустку передбачену статтею 19 закону України "Про відпустки", як військовослужбовцю-жінці, яка працювала і мала двох дітей віком до 15 років, за період з 2014 по 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 12 серпня 2018 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної відпустки, передбаченої статтею 19 закону України "Про відпустку", як військовослужбовцю - жінці, яка працювала і мала двох дітей віком до 15 років, за період з 2014 по 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 12 серпня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (в/ч 3043,Нетішин,Хмельницька область,30100 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя О.К. Ковальчук