Справа № 140/7401/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
21 жовтня 2021 року ЛуцькСправа № 140/7401/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі: у складі судді Смокович В.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Волинській області від 26 березня 2021 року №Ф-1133-50.

На адресу суду 11 жовтня 2021 року надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №140/7401/21 щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат, а саме витрат на правничу допомогу адвоката (арк. спр. 71-72).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі прийнято розгляду, який вирішено здійснювати в порядку письмового провадження (арк. спр. 71-72).

Представник відповідача у запереченні на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 21 жовтня 2021 року вказує, що ухвалою Волинського окружного адміністративного суду було вирішено відкрити спрощене позовне провадження без виклику сторін, з огляду на що дане провадження суд визначив як справу незначної складності, тому витратити на правничу (правову) допомогу було доцільно зменшити (арк. спр. 91).

Суд дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат слід задовольнити частково, з огляду на таке.

Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За приписами частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Як передбачено пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Оскільки у поданій позовній заяві позивач зазначив, що ним були понесені витрати на професійну правничу допомогу, докази понесення яких будуть додатково подані суду у порядку передбаченому частиною сьомою статті 139 КАС України, із заявою про ухвалення додаткового рішення та відповідними доказами звернувся до суду з дотриманням п`ятиденного строку після отримання рішення суду від 04 жовтня 2021 року, яким питання щодо розподілу цих судових витрат не було вирішено, тому у справі необхідно ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати.

Частиною першою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором.

У заяві про ухвалення додаткового рішення від 11 жовтня 2021 року представник позивача зазначає, що відповідно до умов договору про надання правничої (правової допомоги) від 20 травня 2021 року №20-05/05 вартість 1 години послуг адвоката становить 1500,00 грн, вартість представництва інтересів клієнта адвокатом у судовому засіданні становить 3000,00 грн. Станом на 04 жовтня 2021 року позивачем понесені наступні судові витрати, у тому числі витрати на правничу допомогу: 20 травня 2021 року - 2 години 3000,00 грн. - зустріч з клієнтом; підписання договору про надання правничої (правової) допомоги; первинна правнича консультація Клієнта; 24 травня 2021 року - 3 години 4500,00 грн. - юридичний аналіз наданих Клієнтом документів; формування правової позиції, вироблення стратегії та тактики захисту прав та законних інтересів Клієнта; 26 травня 2021 року - 1 година 1500,00 грн - підготовка адвокатського запиту до ГУ ДПС у Волинській області; поштове відправлення адвокатського запиту на адресу ГУ ДПС у Волинській області; 28 травня 2021 року - 1 година 1500,00 грн- зустріч з Клієнтом, надання усної консультації і роз`яснень діючого законодавства з приводу предмету поданої позовної заяви та погодив з Клієнтом вироблену стратегію та тактику захисту його прав та законних інтересів; 07 червня 2021 року - 3 години 4500,00 грн підготовка (написання) позовної заяви та поштове відправлення; 30 липня 2021 року - 2 години 3000,00 грн. підготовка заяви про усунення недоліків та відправлення; 06 жовтня 2021 року - 1 година 1 500,00 грн. Підготовка заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу. Загалом: 13 год. 19500,00 грн.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: договір про надання правової (юридичної) допомоги від 20 травня 2021 року №20-05/05, акт приймання-передачі робіт (послуг) від 07 жовтня 2021 року за вказаним договором, квитанція до прибуткового касового ордера від 20 травня 2021 року №20/05/21 (арк. спр. 76-82).

Зокрема, як убачається із акту приймання-передачі робіт (послуг) від 07 жовтня 2021 року, що в період з 20 травня 2021 року по 06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 надано наступні послуги: зустріч з клієнтом, підписання договору про надання правничої (правової) допомоги, первинна правнича консультація клієнта, юридичний аналіз наданих клієнтом документів, формування правової позиції, вироблення стратегії та тактики захисту прав та законних інтересів клієнта, підготовка адвокатського запиту на адресу ГУ ДПС у Волинській області, поштове відправлення адвокатського запиту на адресу ГУ ДПС у Волинській області зустріч з клієнтом, надання усної консультації і роз`яснень діючого законодавства з приводу предмету поданої позовної заяви та погодження з клієнтом виробленої стратегії та тактики захисту його прав та законних інтересів, підготовка (написання) позовної заяви та поштове відправлення, підготовка заяви про усунення недоліків та відправлення. Обсяг консультацій, підготовка документів та надання правової допомоги у період з 20 травня 2021 року по 06 жовтня 2021 року складає 19500,00 грн та відповідає потребам замовника, претензій з приводу обсягу та якості надання послуг виконавцем за договором у замовника не має.

Згідно із квитанцією до прибуткового касового ордера від 20 травня 2021 року №20/05/21 позивачем було сплачено адвокату на підставі договору про надання правової (юридичної) допомоги від 20 травня 2021 року №20-05/05 кошти в сумі 9750,00 грн (арк. спр. 76).

Представник ГУ ДПС у Волинській області у запереченні на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 21 жовтня 2021 року проти стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 19500,00 грн заперечує та вказує, що вказані витрати не є співрозмірними із даною справою.

При визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справ.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної справи, суд зауважує, що провадження здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справи, дана справа є спором незначної складності, а спірні правовідносини регулюється нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та великої кількості підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, не передбачають.

Окрім того, юридичний аналіз наданих клієнтом документів, формування правової позиції, вироблення стратегії та тактики захисту прав та законних інтересів клієнта, зустріч з клієнтом, надання усної консультації і роз`яснень діючого законодавства з приводу предмету поданої позовної заяви та погодження з клієнтом виробленої стратегії та тактики захисту його прав та законних інтересів, підготовка (написання) позовної заяви є єдиним комплексом дій, що охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а визначення суми гонорару за кожну з зазначених дій не є виправданим, а тому підлягає зменшенню.

З урахуванням зазначеного, суд уважає, що заявлений до стягнення розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 19500,00 грн з огляду на ціну позову 37788,74 грн є надмірним та таким, що не відповідає критерію розумності та співмірності до задоволених позовних вимог.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України" від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia,заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.

Верховний Суд в постановах від 22 грудня 2020 року по справі №520/8489/19, від 07 травня 2020 року по справі №320/3271/19, від 10 березня 2020 року по справі №520/8489/19 зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням заперечень відповідача щодо обґрунтованості та співмірності розміру витрат на правничу допомогу, враховуючи незначну складність справи заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленими вимогами немайнового характеру, а тому справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів є сума 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок). Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44106679) витрати на правову допомогу в сумі 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).

У задоволенні решти вимог заяви про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович