Справа № 480/4013/20
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Павлічек В.О.

25 жовтня 2021 р. Справа № 480/4013/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної гвардії України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В с т а н о в и в:
02.07.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати:

- протиправною відмову Головного управління Національної гвардії України (далі ГУ Національної гвардії України, ГУ НГУ), викладену в листі від 23.10.2019 №76-2218 щодо відмови виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності на підставі поданих документів;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із частковою втратою працездатності на підставі поданої заяви та документів від 21.08.2019 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 1994 року по 22.05.2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 23.09.2015 року. У серпні 2019 року він звернувся до Військової частини Національної гвардії України із заявою та усіма належними додатками стосовно призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 25% втрати професійної працездатності, що вбачається з довідки Сумського обласного центру медико-соціальної експертизи серії 10 ААА № 121745 від 20.08.2019 року. (а.с. 10). Вказані документи з військової частини були направлені до ГУ Національної гвардії України листом від 21.08.2019 року №76-1767. Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України листом № 76-2218 від 23.10.2019 року його було повідомлено, що відповідно п.7 ч.2 ст. 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності. На підставі прийнятого рішення комісією ГУ Національної гвардії України та згідно витягу з протоколу № 316/975 надіслані документи не підтверджують факт втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби.

Крім того, позивач вказує, що довідка Сумського обласного центру медико-соціальної експертизи Серія 10 ААА №121745 від 20.08.2019 року, якою встановлено 25% втрати професійної працездатності позивача, складена у відповідності до Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №158/о «Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках» затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 577 від 30.07.2012 року та формулювання «захворювання, ТАК, пов`язане із проходженням військової служби записано відповідно до формулювання у свідоцтві про хворобу № 12 від 03.05.2019 року та на підставі п. 5.5 вищезазначеної Інструкції.

Таким чином, формулювання у вказаному Свідоцтві про хворобу №14 від 31.05.2019 року та довідці серії 10 ААА № 121745 від 20.08.2019 року відповідають Положенню про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України та Інструкції №577 від 30.07.2012 року, неправомірність їх складання відповідачем не доведено.

За таких обставин, позивач вважає, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги є протиправним, а його права порушеними.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , відповідач вказує, що у серпні 2019 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою стосовно призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 25% втрати професійної працездатності. Рішенням комісії Головного управління Національної гвардії України документи позивача були повернуті, як такі, що не підтверджують факт втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби. Крім того відповідач зазначає, що проходження військової служби можливе і під час перебування у відпустці, перебування на вихідному дні та ніяк не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії ГУ Національної гвардії України, викладене в протоколі від 26.09.2019 року № 316/975 щодо відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги та зобов`язано відповідача призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із частковою втратою працездатності на підставі поданої заяви та документів від 21.08.2019 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що виконання обов`язків військової служби здійснюється у тому числі під час проходження військової служби, тобто, визначення «під час проходження військової служби» є більш широким та включає в себе і час виконання обов`язків військової служби, відтак позивачу протиправно було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності з підстав не підтвердження факту втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) захворювання під час виконання обов`язків військової служби.

Крім того, формулювання у вказаному Свідоцтві про хворобу №14 від 31.05.2019 року та довідці серії 10 ААА № 121745 від 20.08.2019 року відповідають Положенню про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України та Інструкції №577 від 30.07.2012 року, правомірність їх складання відповідачем не заперечується.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволені вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .

Доводи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги аналогічні аргументам, викладеним ним у відзиві на адміністративний позов позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення в оскаржуваній частині слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 23.09.2015 року та у період з 1994 року по 22.05.2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Наказом від 08.07.2019 року №114 о/с позивача за станом здоров`я звільнено в запас та виключено зі списків особового складу, що підтверджується копією витягу № 140 від 10.07.2019 року (а.с. 7).

Під час проходження військової служби та участі в бойових діях позивач отримав захворювання і травми, внаслідок яких Сумським обласним центром медико-соціальної експертизи позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності, що підтверджується копією свідоцтва про хворобу № 14 від 31.05.2019 року та копією довідки серії 10 ААА №121745 від 13.08.2019 року Сумської медико-соціальної експертної комісії №1 (а.с. 10).

У серпні 2019 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою та усіма належними додатками до неї, стосовно призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 25% втрати професійної працездатності.

Листом від 21.08.2019 року №76-1767 вищевказані документи були направлені з військової частини до ГУ Національної гвардії України.

Листом від 23.10.2019 року № 76-2218 Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України позивача повідомлено про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону № 2011-XII.
Вказаним листом роз`яснено, що мотивом відмови є те, що в довідці про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної придатності у відсотках серія 10 ААА № 121745, виданої Сумським обласним центром медико-соціальної експертизи № 1 за результатами огляду 20 серпня 2019 року встановлено 25 % втрати професійної працездатності, причиною зазначено «захворювання пов`язане з проходженням військової служби».

Крім того, зазначено, що відповідно п.7 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII причиною визначено «захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

На підставі прийнятого рішення комісією ГУ Національної гвардії України та згідно витягу з протоколу № 316/975 надіслані документи не підтверджують факт втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби.

Тобто, позивачу фактично відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги з тієї підстави, що у документах позивача не підтверджено, що його захворювання отримано саме "під час виконання ним обов`язків військової служби", що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням щодо відмови у призначенні виплати одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено положеннями Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та відносини у цій галузі врегульовані положеннями Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Зокрема, у ч. 2 ст. 16-2 Закону № 2011-XII зазначено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Також, у відповідності з положеннями ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, призначення і виплата одноразової грошової допомоги, зазначено, що Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено "Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (надалі - Порядок № 975).

Перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності подає уповноваженому органу, зазначений у п. 11 Порядку №975.

Такими документами відповідно п. 11 Порядку № 975 є: заява про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до п. 13 Порядку № 975, призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку (п.15 Порядку № 975).

З матеріалів справи вбачається, що до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 25% втрати професійної працездатності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби позивачем було додано копії наступних документів: копію свідоцтва про хворобу; копію довідки МСЕК про втрати професійної працездатності; Витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про виключення зі списків особового складу частини; копії сторінок паспорту та ідентифікаційного номеру; довідку НАСК «Оранта» про те, що раніше виплата не проводилась; довідка про розмір прожиткового мінімуму на дату встановлення інвалідності; довідку щодо не проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності.

Колегія суддів звертає увагу, що у жодному документі з тих, які подавались позивачем із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, не встановлено, що захворювання пов`язане із вчиненням правопорушення чи є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення позивачем собі тілесних ушкоджень.

Підставою для відмови позивачу у виплаті стала відсутність документів, що свідчить про факт втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби.

Так, відповідно до п. 1 Порядку № 975, цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Своєю чергою, згідно п. 7 Порядку № 975, у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 № 577, затверджена Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації № 158/о "Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках".

За змістом п. 2 вказаної Інструкції, форма № 158/о заповнюється щодо хворих, які підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню у разі втрати ними працездатності в результаті поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, що сталися при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до п. 4 Інструкції, у формі № 158/о зазначається кожний хворий, який звернувся до МСЕК для визначення ступеня втрати працездатності в результаті поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності, що настала внаслідок виконання службових обов`язків.

У п. 5 Інструкції зазначено, що частина довідки, що видається страхувальнику: у пункті 3 зазначаються прізвище, ім`я, по батькові застрахованої особи; у пункті 4 зазначається словами ступінь втрати професійної працездатності у відсотках; у пункті 5 зазначається, у зв`язку з чим встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках (трудове каліцтво, травма); у пункті 6 зазначається дата встановлення страхового випадку.

Згідно п. 2.9 розділу 2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 № 402, лікар виносить одну з таких постанов: п. г) непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

При цьому, у п. 21.5 вказаного Положення зазначено, що постанови військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: п. д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

Колегія суддів зазначає, що у свідоцтві про хворобу № 14 від 31.05.2019, військово-лікарська комісія за розпорядженням в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України постановила визнати позивача непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, ці висновки і були підставою звільнення позивача з військової служби згідно наказу від 08.07.2019 № 114-ОС. Крім того, згідно п. 12 Свідоцтва про хворобу позивача: захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Тобто, довідка Сумського обласного центру медико-соціальної експертизи Серія 10 ААА № 121745 від 20.08.2019 року, якою встановлено 25 відсотків втрати професійної працездатності позивача, складена відповідно до Інструкції, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 577 від 30.07.2012 та формулювання «захворювання, ТАК, пов`язане із проходженням військової служби» записано відповідно до формулювання у свідоцтві про хворобу № 12 від 03.05.2019 року та на підставі вищезазначеної Інструкції.

Отже, формулювання у вказаному Свідоцтві про хворобу № 12 від 03.05.2019 року та Довідці Серія 10 ААА № 121745 від 20.08.2019 року відповідають вимогам Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України та Інструкції № 577 від 30.07.2012, неправомірність їх складання відповідачем не доведено.

Разом з тим, аналізуючи вказані вище норми законодавства України, проходження військової служби і виконання обов`язків військової служби є складовими визначення "військова служба" і свого роду тотожними поняттями, оскільки йдеться про одне і те ж. При цьому проходження військової служби - є терміном що визначає показник перебування особи в часі, а виконання обов`язків військової служби - є терміном, що визначає певні дії особи.

Таким чином, в період з 1994 року по 22.05.2019 року позивач проходив військову службу і виконував обов`язки військової служби.

Крім того, колегія суддів зазначає, що виконання обов`язків військової служби здійснюється у т.ч. під час проходження військової служби, тобто, визначення "під час проходження військової служби" є більш широким та включає в себе і час виконання обов`язків військової служби.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 26.06.2018 у справі № 750/5074/17, від 17.04.2019 у справі №803/1093/16.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Комісії ГУ Національної гвардії України, викладеного в протоколі № 316/975 та наявності підстав для задоволення позовних вимог про скасування вказаного рішення.

За приписами ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

На підставі висновків суду щодо протиправності рішення Комісії ГУ Національної гвардії України № 316/975, а також, у зв`язку наявністю у позивача права на виплату одноразової грошової допомоги, у суб`єкта владних повноважень відсутні правові підстави для прийняття за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 рішення про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності.

З урахуванням вказаного вище, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту, відновлення прав позивача за даних фактичних обставин є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної гвардії України залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді Л.В. Курило А.О. Бегунц