Справа № 160/7818/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2021 року Справа № 160/7818/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення заробітної плати,-
18.05.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, у якому позивач просить суд:
- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016 по 31.12.2017 (включно) в розмірі 2719,50 грн.;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 19.05.2016 по 31.12.2017 (включно) в розмірі 3375,17 грн.;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що позивач з 19.05.2016 працював на посаді поліцейського взводу № 3 роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Крий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області. 05.03.2019 позивач звільнений з органів поліції. При цьому, позивач зазначає, що в період проходження ним служби з 19.05.2016 по 31.12.2017 відповідачем неправомірно не виплачено грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час, а також не проведено індексацію такого грошового забезпечення, що є порушенням Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); розгляд справи по суті вирішено розпочати з 23 червня 2021 року; витребувано у відповідача додаткові докази та встановлено строк для їх подання до 22.06.2021; встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Копія ухвали засобами телекомунікаційного зв`язку направлена сторонам на адреси електронної пошти 04.06.2021, відповідачу разом з копією позовної заяви, тобто строк на подання відзиву до 21.06.2021.
23.06.2021 до суду надійшов відзив від Департаменту патрульної поліції, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.
На обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення. Виплата грошового забезпечення позивачу здійснювалась у відповідності до вимог чинного законодавства в межах номенклатури посад та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат встановлених відповідним наказом керівника в межах вимог чинного законодавства. Відповідач вважає, що позивачем не доведено обставин, що вказують на неправильне або неповне нарахування грошового забезпечення, у зв`язку з чим, відповідач діяв на підставі і в межах наданих повноважень та у спосіб, визначений законом. Тому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Крім того, відповідачем надано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 в адміністративній справі №160/7818/21 відмовлено в задоволенні клопотання Департаменту патрульної поліції про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення заробітної плати без розгляду.
Відповідно до частини 6 статті 120 КАС України встановлено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Суд вказує, що відповідно до вимог статті 262 КАС України, розгляд справи мав відбутись до 22.07.2021, проте, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Юхно І.В. в період з 19.07.2021 по 23.07.2021 у відпустці, а 24.07.2021, 25.07.2021 були вихідні, розгляд справи відбувся у перший робочий день - 26.07.2021.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 25.05.2016 №142 о/с «По особовому складу» рядового поліції ОСОБА_1 призначено з 19.05.2016 поліцейським з посадовим окладом згідно з штатного розпису та закріплено спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0011947.
Згідно з наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 27.02.2019 №144 о/с «По особовому складу» сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського взводу № 3 роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг звільнено з 05.03.2019, із відрахуванням грошового забезпечення за 10 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.
Судом встановлено, що представник позивача, адвокат звернувся до відповідача з адвокатським запитом від 01.03.2021 щодо відомостей про грошове забезпечення позивача за період проходження служби у Департаменті патрульної поліції.
Листом від 02.04.2021 «Про надання інформації» відповідачем повідомлено, що підстави для нарахування позивачу доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016 по 31.12.2017 відсутні.
Крім того, надано інформацію полку патрульної поліції в м.Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, що за час несення служби ДПП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, позивачем було відпрацьовано 65 нічних змін із наступного розрахунку в погодинній кількості:
- 2016 рік: липень - 48 год., серпень - 24 год., вересень - 16 год., жовтень - 40 год., листопад - 48 год., грудень - 32 год.;
- 2017 рік: січень - 8 год., лютий - 40 год., березень - 44 год., квітень - 52 год., травень - 14 год., червень - 32 год., липень - 8 год., жовтень - 40 год., листопад - 16 год., грудень - 56 год.
Щодо виплати індексації грошового забезпечення цим листом повідомлено, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться з листопада 2017 року відповідно до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782.
Отже, факт роботи позивача у нічний час у 2016 році та 2017 році не заперечується відповідачем.
Згідно з відомостями про грошове забезпечення з травня 2016 року по грудень 2017 року включно позивачу не нараховувалась доплата за роботу в нічний час та індексація грошового забезпечення.
Оскільки, при звільненні позивачу не було здійснено нарахування та виплати доплати за службу в нічний час та індексацію грошового забезпечення за спірний період, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).
Згідно з частиною першою статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, що є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988) встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Підпунктом 3 пункту 5 цієї Постанови, визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Згідно з статтею 94 Закону №580-VIII та Постановою №988 з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, Міністерством внутрішніх справ України видано наказ від 06.04.2016 №260, яким затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).
Згідно з пунктом 5 Розділу І вказаного Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 11 Розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.
Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
Так, факт роботи позивача у нічний час у 2016 році та 2017 році не заперечуються відповідачем.
При цьому, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, за період з 19.05.2016 по 31.12.2017 позивач відпрацював 65 нічних змін, які не оплачено позивачу.
Відповідно до пункту 11 Розділу ІІ Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.
Разом з тим, відповідач всупереч вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 доплату за службу в нічний час не здійснював, хоч був зобов`язаний здійснювати таку доплату за відпрацьовані години у нічний час у розмірах і у строки, передбачені чинним законодавством.
При вирішенні позовних вимог щодо стягнення доплати за службу в нічний час, суд враховує, що, виходячи із приписів Порядку №260 нарахування та виплата доплати за службу в нічний час проводиться за місцем роботи (служби), і роботодавець самостійно здійснює розрахунок розміру доплати за службу в нічний час.
Суд також звертає увагу, що відповідачем не надано обґрунтованого розрахунку сум доплати за службу в нічний час, належної позивачу до виплати.
За таких підстав, суд погоджується з позицією позивача щодо наявності в нього права на нарахування та виплату доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016 по 31.12.2017.
Оскільки спірні суми коштів не були нараховані позивачу, вони не є заборгованістю із виплати грошового забезпечення, як стверджує позивач, а свідчать про протиправну бездіяльність відповідача щодо їх нарахування та виплати.
Суд вказує, що за приписами п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, з метою ефективного способу захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо нарахування та не виплати позивачу доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016 по 31.12.2017, відтак зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з 19.05.2016 по 31.12.2017.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по індексації грошового забезпечення, то суд зазначає наступне.
Відповідно до частини п`ятої статті 94 Закону №580-VIII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону №1282-ХІІ для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення. До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.
Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаною вище постановою, тобто з листопада 2017 року, оскільки у Законі України «Про індексацію грошових доходів населення» прямо вказано про те, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення).
Більш того, в силу положень частини другої статті 8 Закону №1282-ХІІ за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.
З огляду на викладене та враховуючи, що здійснення індексації прямо передбачене Законом України №580-VІІІ від 02.07.2015 "Про Національну поліцію" та Законом України №1282-ХІІ від 03.07.1991 "Про індексацію грошових доходів населення" та згідно з відомостями про грошове забезпечення з травня 2016 року по грудень 2017 року включно позивачу не нараховувалась індексація грошового забезпечення, суд погоджується з доводами позивача про його право на отримання індексації грошового забезпечення за період з 19.05.2016 по 31.12.2017 перебування на посаді поліцейського.
Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 31.01.2019 у справі № 823/2249/18.
Здійснення розрахунку суми індексації належить до компетенції відповідача як роботодавця. Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період, а не стягнення твердої суми заборгованості, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача індексації грошового забезпечення за період з 19.05.2016 по 31.12.2017 в сумі 3375,17 грн. не підлягають задоволенню.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року по справі №420/1207/19.
З огляду на викладене, для належного захисту прав позивача, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими частиною другою статті 9, частиною другою статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 19.05.2016 по 31.12.2017 включно, відтак зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за цей період включно.
Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Так, ч. 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 132 КАС України).
Позивач у відповідності до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
Стосовно вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмір 4 000,00 грн., суд зазначає наступне.
Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
З матеріалів справи слідує, що 19.12.2020 між позивачем та Адвокатським бюро «Юлії Крат» був укладений договір про надання правової допомоги №19/12/2020/60.
На підтвердження виконання вказаного договору до позову надано звіт про надану правову допомогу від 06.04.2021, в якому міститься найменування робіт, кількість витраченого часу та вартість, а саме:
- складання і направлення адвокатських запитів, збір інформації та документів, надання консультації - 1 000,00 грн., кількість витраченого часу - 1 год., вартість/год - 1 000,00 грн.;
- формування правової позиції, підготовка стратегії захисту та узгодження її з клієнтом, складання, оформлення (формування доказової бази, систематизація, групування доказів, додатків до позовної заяви, роздруківка, посвідчення копій документів, забезпечення підписання) та подання позовної заяви - 3000,00 грн., кількість витраченого часу - 3 год., вартість/год - 1 000,00 грн.
Відповідно до п.2 вказаного звіту, грошові кошти, визначені у п.1 цього Акту, мають бути перераховані на користь Адвокатського бюро згідно з умовами Договору. Остаточний розрахунок здійснюється протягом 3 днів з моменту набуття законної сили рішенням у справі та отримання рахунка.
Відповідно до п.6.2 договору №19/12/2020/60 від 19.12.2020, клієнт сплачує на користь Адвокатського бюро в якості оплати послуг за Договором грошові кошти у національній валюті гривні у розмірі 30% від суми, що стягнута на користь клієнта у зв`язку з виконанням цього Договору.
У пункті 6.3 договору №19/12/2020/60 від 19.12.2020 визначено, що клієнт сплачує/передає на користь Адвокатського бюро, передбачену п.6.2., у триденний строк з дня отримання грошових коштів, що стягнуті у зв`язку з виконанням цього Договору.
У матеріалах справи міститься копія ордеру, який видано Адвокатським бюро «Юлії Крат» адвокату Крат Юлії Михайлівні на представлення інтересів позивача у суді.
У матеріалах справи міститься копія свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю, яке видано Крат Юлії Михайлівні .
Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.3 ст.134 КАС України). Натомість положеннями п.2 ч.1 ст.134 КАС України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.
Аналогічну за своїм змістом правову позицію стосовно можливості відшкодування витрат на оплату правничої допомоги за відсутності документу про їх оплату на час розгляду справи, у разі якщо у договорі про надання правничої допомоги міститься умова стосовно оплати витрат протягом певного часу після ухвалення рішення суду, займає Верховний Суд у постановах від 21.01.2021 року у справі № 280/2635/20 та від 26.06.2019 року у справі № 813/481/18.
У Практичній рекомендації «Вимоги щодо справедливої сатисфакції», яка видана Головою ЕСПЛ 28.03.2007 року відповідно до правила 32 Регламенту ЕСПЛ, витрати (до яких зазвичай відносять вартість юридичної допомоги), повинні бути дійсними, тобто вони мають бути справді сплачені заявником, або ж він має бути зобов`язаний їх сплатити, відповідно до юридичних чи договірних зобов`язань. Витрати мають бути необхідними, тобто їх сплата мала бути необхідною для запобігання порушенню чи для отримання компенсації після того, як воно сталося. Їх сума повинна бути обґрунтованою. Суду мають бути надані докази, такі як докладні розрахунки та фактури. Вони повинні бути достатньо детальними або Суд міг визначити, наскільки вищенаведені вимоги були дотримані.
Суд зазначає, що заявлена позивачем сума щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. є необґрунтованою з урахуванням умов п.6.2 договору №19/12/2020/60, оскільки умовами вказаного пункту передбачено гонорар у розмірі 30% від суми, що стягнута на користь клієнта, проте на час вирішення судом вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу позивач не отримав жодних коштів на виконання рішення суду, а тому фактично не можливо визначати розмір витрат на правничу допомогу з урахуванням умов вказаного пункту.
Разом з тим, вказані обставини не можуть бути підставою для відмови позивачу у відшкодуванні понесених витрат на правничу допомогу, з урахуванням приписів КАС України, які процесуально обмежують вирішення відповідного питання, а є підставою для самостійного визначенням судом таких витрат з урахуванням критеріїв: як складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, та фактичного підтвердження надання та виконання правничих послуг.
В даному випадку надання позивачу та виконання правничих послуг Адвокатським бюро «Юлії Крат» підтверджено належними доказами, які є в матеріалах справи, тому суд дійшов висновку, що з урахуванням критеріям розумності, справедливості та пропорційності, позивач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з 19.05.2016 по 31.12.2017 (включно) та індексації грошового забезпечення за період з 19.05.2016 по 31.12.2017 включно.
Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з 19.05.2016 по 31.12.2017 (включно).
Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 19.05.2016 по 31.12.2017 включно.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок).
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.
Суддя І.В. Юхно