Справа № 140/10291/21
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

22 жовтня 2021 рокуЛуцькСправа № 140/10291/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

за участю секретаря судового засідання Журомської І.М.,

представника позивача Черніки П.М.,

представника відповідача Оніщук А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство «Мегабанк» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - Перший ВДВС у м. Луцьку), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство «Мегабанк» (далі - АТ «Мегабанк») про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у провадженні Першого ВДВС у м. Луцьку перебувало зведене виконавче провадження відносно позивача щодо стягнення коштів на користь різних стягувачів. Станом на 2021 рік на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова від 09.06.2010 про стягнення з ТзОВ «Еконтрансбудінвест», ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості в сумі 241272,64 грн., у якому 20.04.2021 винесено постанову ВП № 50321673 про закінчення виконавчого провадження.

З відомостей заборон відчуження об`єктів нерухомого та рухомого майна позивачу стало відомо про не скасовані обтяження, зокрема, є чинними арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 12240128), що зареєстровано в реєстрі 03.03.2012 за постановою державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ про арешт майна боржника від 27.02.2012), та арешт рухомого майна (реєстраційний номер обтяження 15719543, що зареєстровано 27.02.2016 за постановою про арешт рухомого майна боржника від 27.02.2016.

Позивач вказує, що наявність у відповідних базах записів про арешт рухомого та нерухомого майна є перешкодою у реалізації права власності, при цьому відомості у Єдиному реєстрі боржників щодо позивача відсутні.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з майна боржника, проте листом від 18.08.2021 позивача повідомлено про можливість зняття арешту виключно за рішенням суду.

Вважаючи бездіяльність державного виконавця щодо реєстрації та не скасування безпідставних арештів протиправною, що також порушує права власника рухомого та нерухомого майна, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позивач, з урахуванням уточненої редакції позовної заяви (а. с. 21-24), просить визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов`язати Перший ВДВС у м. Луцьку зняти арешт з усього нерухомого майна (у тому числі за реєстраційним номером обтяження 12240128, що зареєстровано в реєстрі 03.03.2012 за постановою державного виконавця про арешт майна боржника від 27.02.2012) та зняти заборону відчуження та арешт з усього рухомого майна (у тому числі за реєстраційним номером обтяження 15719543, що зареєстровано в реєстрі 27.02.2016 за постановою про арешт майна боржника від 27.02.2016).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справі призначене судове засідання на 16:20 20.10.2021 (а. с. 32), у судовому засіданні була оголошена перерва до 14:30 22.10.2021.

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав.

В поданих до суду 19.10.2021 письмових поясненнях (а. с. 40-42) представник третьої особи АТ «Мегабанк» Кульбій-Кухар Ю.В. позовні вимоги заперечила, оскільки судове рішення, на виконання якого 09.09.2010 по справі № 6-261/10/18 Київським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист, не виконано в повному обсязі, заборгованість за рішенням суду не погашена та становить 56875,96 грн. Крім того, у поясненнях від 19.10.2021 заявлено клопотання про закриття провадження у справі, яке повторно подано 22.10.2021 (а. с. 135-136).

В судовому засіданні представник позивача Черніка П.М. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Оніщук А.Р. в судовому засідання позов заперечила з тих мотивів, що відсутні підстави для зняття арешту з нерухомого майна, оскільки позивач має невиконані зобов`язання за іншими виконавчими провадженнями.

Судом, після заслуховування вступного слова учасників справи та дослідження письмових доказів, поставлено на вирішення клопотання представника третьої особи АТ «Мегабанк» про закриття провадження у справі. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що законом передбачено захист прав боржника у виконавчому провадженні шляхом подання скарги на дії державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ (у даному випадку до Київського районного суду м. Харкова), та спір, який виник між позивачем та органом державної виконавчої служби з приводу зняття арешту з нерухомого майна, не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має розглядатися судами загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства (а. с. 40-42). Розгляд вказаного клопотання проведено судом за відсутності представника третьої особи, яка просила його розглянути без її участі (а. с. 135-136).

Заслухавши думку представників сторін, які заперечили проти вказаного клопотання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання про закриття провадження у справі, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 02.09.2010 Київський районний суд м. Харкова видав виконавчий лист № 6-261/10/18 про стягнення солідарно з ТзОВ «Екотрансбудінвест» та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором № 134/2008 від 16.07.2008, укладеним між ТзОВ «Екотрансбудінвест» та ПАТ «Мегабанк», в розмірі 241272,64 грн., в т. ч.: 165000,00 грн. - розмір не повернутих кредитних коштів; 19396,68 грн. - залишок нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.01.2008 по 31.08.2009; 56875,96 грн. - неустойка (штраф) (а. с. 127).

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист № 6-261/10/18 від 02.09.2010, виданий Київським районним судом м. Харкова, у період з 12.11.2010 по 28.09.2015 перебував на виконанні у Першому ВДВС Луцького МУЮ (виконавче провадження № 22604002, боржник ОСОБА_1 ), вказане виконавче провадження на даний час знищене у зв`язку із закінченням строків зберігання, про що надано акт від 25.02.2019 про вилучення виконавчих проваджень для знищення з додатком (а. с. 56-57, 153), та у вказаному виконавчому провадженні була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.02.2012, про що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис № 12240128 про арешт нерухомого майна від 03.03.2012, арешт накладено на все нерухоме майно ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою від 19.05.2021 № 257200536 (а. с. 9).

В подальшому, виконавчий лист № 6-261/10/18 від 02.09.2010, виданий Київським районним судом м. Харкова, знаходився на виконанні у відповідача у межах виконавчого провадження № 50321673 (а. с. 60-129), та постановою державного виконавця Першого ВДВС у м. Луцьку Оніщук А.Р. ВП № 50321673 від 20.04.2021 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-261/10/18, виданого 09.09.2010 Київським районним судом м. Харкова, закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) (а. с. 125-126).

15.07.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з усього нерухомого майна (у тому числі за реєстраційним номером обтяження 12240128, що зареєстровано в реєстрі 03.03.2012 за постановою державного виконавця про арешт майна боржника від 27.02.2012) та зняття заборони відчуження та арешту з усього рухомого майна (у тому числі за реєстраційним номером обтяження 15719543, що зареєстровано в реєстрі 27.02.2016 за постановою про арешт майна боржника від 27.02.2016) (а. с. 8).

Листом від 18.08.2021 № 42332 відповідач повідомив актуальну інформацію про державну реєстрацію обтяжень та роз`яснив порядок зняття арешту з майна відповідно до статті 59 Закону № 1404-VIII (а. с. 6).

При вирішенні даного спору суд виходить з того, що на даний час є чинним арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 , зареєстрований за реєстраційним номером обтяження 12240128 від 03.03.2012 на підставі постанови старшого державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Бобрика В.В. від 27.02.2012, що підтверджується інформаційною довідкою від 19.05.2021 № 257200536 (а. с. 9).

Разом з тим, відповідно до витягу від 19.05.2021 № 72651282 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, запис від 27.02.2016 № 15719543 про арешт всього рухомого майна ОСОБА_2 втратив чинність (а. с. 10), тобто спір між сторонами щодо зняття арешту з рухомого майна фактично відсутній.

Згідно із частиною першою статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За приписами частин першої - третьої статті 59 Закону № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII визначені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а у частині п`ятій статті 59 цього ж Закону зазначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_2 був боржником у виконавчому провадженні № 22604002 (на даний час вказане виконавче провадження знищено) з виконання виконавчого листа № 6-261/10/18 від 02.09.2010, виданого Київським районним судом м. Харкова за правилами цивільного судочинства. При цьому, вказане виконавче провадження перебувало на виконанні у період з 12.11.2010 по 28.09.2015, та у виконавчому провадженні № 22604002 була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.02.2012, про що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний чинний запис № 12240128 про арешт нерухомого майна від 03.03.2012.

З тексту позовної заяви та пояснень представника позивача вбачається, що позивач не оскаржує правомірність накладення арешту на майно, проте зазначає, що оскільки виконавче провадження на даний час завершено та знищено, а питання щодо зняття арешту вирішено не було, то вказані обставини порушують права позивача як власника нерухомого майна.

На думку суду, оскільки підставою цього позову позивач визначив наявність арешту, накладеного на майно, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, тобто порушено його цивільні права, а позов подано щодо зняття арешту з майна боржника, який було накладено під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа № 6-261/10/18 від 02.09.2010, виданого Київським районним судом м. Харкова за правилами цивільного судочинства, тому суд дійшов висновку, що даний спір також підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд відхиляє доводи позивача та його представника про те, що даний спір належить розглянути за правилами адміністративного судочинства з огляду на накладення спірного арешту у межах зведеного виконавчого провадження, оскільки спірний арешт було накладено постановою старшого державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Бобрика В.В. від 27.02.2012 у виконавчому провадженні № 22604002, яке було приєднано до зведеного 18.05.2012, тобто після накладення арешту вказаною постановою, що підтверджується відомостями ВП-спецрозділ (а. с. 139-141).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначала, що саме за правилами адміністративного судочинства необхідно розглядати справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених у зведеному виконавчому проваджені, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних видів судочинства (зокрема, постанови від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц, від 12.09.2018 у справі № 906/530/17, від 19.06.2019 у справі № 64/229). Проте, оскарження рішення, дії, бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених у зведеному виконавчому провадженні щодо примусового виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами одного виду судочинства, має відбуватися за правилами того ж судочинства у суді, який видав виконавчий документ (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.10.2018 у справі № 707/28/17-ц, від 05.05.2020 у справі № 554/8004/16-ц).

Суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні докази того, що арешт на майно боржника ОСОБА_1 було накладено у зведеному виконавчому проваджені, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних видів судочинства. Натомість, матеріали інших виконавчих проваджень, у яких позивач ОСОБА_1 був боржником (а саме ВП № 55230894, № 52232945) (а. с. 144-151), також свідчать про те, що у вказаних виконавчих проваджень відбувалося виконання рішення судів, ухвалених судами за правилами цивільного судочинства.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому провадження у цій справі належить закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Як передбачено частинами першою, другою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки провадження у цій справі закрито з інших підстав, ніж у зв`язку з відмовою позивача від позову, а саме на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, тому позивачу необхідно повернути з бюджету судовий збір в сумі 908,00 грн., який сплачений квитанцією від 20.09.2021 № 35 (а. с. 4).

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 238, статтею 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство «Мегабанк» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії закрити.

Роз`яснити, що даний спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з бюджету судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок), сплачений квитанцією АТ «Ощадбанк» від 20 вересня 2021 року № 35.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.М.Валюх

Повний текст ухвали складений 23 жовтня 2021 року