Справа № 500/5268/21
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5268/21

18 жовтня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П. за участю:

секретаря судового засідання Порплиці Т.В.

представника позивача Фльорків О.В.

представника відповідача Дутка П.Т.

третя особа Калинюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області (далі відповідач, Товстенська СР), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якому просить:

визнати протиправною відмову Товстенської СР, оформлену рішенням шостої сесії восьмого скликання №1488 від 14.07.2021, у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення експертно-грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0461;

зобов`язати Товстенську СР надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення експертно-грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0461 з метою придбання земельної ділянки у власність;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Товстенської СР на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме витрати із сплати судового збору та витрати на професійну правничу (правову) допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач набув у приватну власність нежитлове приміщення (автостанція) загальною площею 46.7 кв.м. що знаходиться по АДРЕСА_1 . Вищезазначене нежитлове приміщення знаходяться на земельній ділянці із кадастровим номером :02:002:0461. На підставі рішення Товстенської СР земельну ділянку передано в оренду позивачу відповідно договору оренди землі №3, укладеного 23.12.2020 терміном на 5 років. Маючи намір придбати земельну ділянку, позивач звернувся до Товстенської СР із заявою про надання дозволу на виготовлення експертної грошової оцінки земельної ділянки з метою придбання земельної ділянки у власність. Проте, рішенням шостої сесії восьмого скликання Товстенської СР №1488 від 14.07.2021 позивачу відмовлено у наданні вищезазначеного дозволу, оскільки щодо даної земельної ділянки виникла конфліктна ситуація громадськості та суміжних землекористувачів в частині виготовлення сервітуту. Тобто відповідач в оскаржуваному рішенні не зазначено жодної підстави для відмови в продажу земельної ділянки, передбаченою ч.5 ст.128 Земельного кодексу України (далі ЗК України). При цьому, продаж земельних ділянок комунальної власності, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна (будівлі, споруди), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, здійснюється без проведення земельних торгів.

За таких обставин, позивач вважає відмову органу місцевого самоврядування на протиправною, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 25.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання.

На виконання вимог вказаної ухвали, Товстенською СР 10.09.2021 подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що на сесії 14.07.2021 мало місце відсутність волевиявлення органу місцевого самоврядування (прийняття рішення) у наданні дозволу на виготовлення експертно-грошової оцінки земельної ділянки та виключає можливість відчуження даної земельної ділянки Товстенською СР. Крім того, підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугував попередній розгляд заяви ОСОБА_1 на засіданні колегіального органу постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою 14.07.2021. Питання попередньо розглядалась на засіданні постійної депутатської комісії, до складу якої входять депутати селищної ради, та враховуючи те, щодо даної земельної ділянки виникла конфліктна ситуація громадськості та суміжних землекористувачів в частині виготовлення сервітуту, а також відкрито кримінальне провадження за №0000147 від 14.05.2021, по факту самовільного будівництва позивачем, та розгляд питання щодо розірвання договору оренди №3 від 23.12.2020 даної земельної ділянки у зв`язку із порушенням позивачем умов договору, було прийняте рішення відмовити у наданні дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки позивачу. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача відзначив, що обґрунтування відмови позивачу у наданні дозволу на виготовлення експертно-грошової оцінки земельної ділянки, наведеними у відзиві на позов обставинами відкриття кримінального провадження за №0000147 від 14.05.2021, розгляду питання щодо розірвання договору оренди №3 від 23.12.2020, оскаржуване рішення не містить. Такі обставини не слугували підставами прийняття спірного рішення, тому не можуть бути взяті до уваги. Крім того, як вбачається із витягу з протоколу № 6 засідання постійно діючої комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою від 14.07.2021 будь-яких підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на виготовлення експертно- грошової оцінки земельної ділянки, зокрема встановлених ч.5 ст.128 ЗК України, комісією не зазначено.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, свою позицію виклав у відзиві, та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала заперечення відповідача проти позову, повідомила, що вона має намір отримати сервітут на доступ до своєї земельної ділянку, однак рішенням Товстенської СР її відмовлено, а з ОСОБА_1 вказане питання буде вирішити ще складніше.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_3 , повідомив про самовільне проведення позивачем заборонених будівельних робіт на спірній земельній ділянці, які загрожують життю і здоров`ю людей. Позивач нехтує вимоги громадян, депутатів Товстенської СР про припинення незаконного будівництва на території площадки автостанції в смт.Товсте. Вказав, що такі дії позивача унеможливлюють належну зупинку автобусів чим погіршується права громадян.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, покази свідка, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 08.10.2020, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Дзюбановською О.І. та зареєстрованим в реєстрі за №1009, ОСОБА_1 набув у приватну власність нежитлове приміщення (автостанція), загальною площею 46.7 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 227314823 від 08.10.2020 (а.с.9-12).

Вказане нежитлове приміщення знаходяться на земельній ділянці із кадастровим номером :02:002:0461, розташованій по АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 020 від 10.12.2020 (а.с.13-15).

Рішенням тридцять першої сесії сьомого скликання Товстенської СР №1523 від 19.11.2020 надано в оренду терміном на 5 років ОСОБА_1 земельну ділянку для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, площею 0,0648 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , яка має кадастровий номер :02:002:0461 (а.с.16).

Права орендаря земельної ділянки набуто позивачем на підставі договору оренди землі № 3, укладеного 23.12.2020 із орендодавцем Товстенською СР терміном на 5 років (а.с.17-20), про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.21).

Надалі позивач звернувся до Товстенської СР із заявою про надання дозволу на виготовлення експертно-грошової оцінки на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0461, загальною площею 0,0648 га, для розміщення та експлуатації будівель та споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (а.с.22).

Відповідно до витягу з протоколу №2 засідання постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою від 23.03.2021, члени комісії проголосували: "за" чол., "проти" 6 чол., "утримались" 0 чол., "не голосували" 0 чол., та вирішили відмовити у наданні дозволу на виготовлення експертно-грошової оцінки на земельну ділянку (а.с.23).

Відповідно до витягу з протоколу №2 засідання постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою від 23.03.2021, члени комісії проголосували: "за" чол., "проти" 6 чол., "утримались" 0 чол., "не голосували" 0 чол., та вирішили відмовити у наданні дозволу на виготовлення експертно-грошової оцінки на земельну ділянку (а.с.23).

14.07.2021 проект рішення "Про відмову у наданні дозволу на виготовлення експертно-грошової оцінки земельної ділянки" було подано на розгляд Товстенської СР (а.с.42).

Рішенням шостої сесії восьмого скликання Товстенської СР №1488 від 14.07.2021 позивачу відмовлено у наданні вищезазначеного дозволу, так як щодо даної земельної ділянки виникла конфліктна ситуація громадськості та суміжних землекористувачів в частині виготовлення сервітуту (а.с.24).

Не погодившись із таким рішенням органу місцевого самоврядування, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЗК України органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч.1 ст.122 ЗК України).

За змістом ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.128 ЗК України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.128 ЗК України громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються:

а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);

б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу;

г) копія свідоцтва про реєстрацію постійного представництва з правом ведення господарської діяльності на території України - для юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до законодавства іноземної держави.

Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови (ч.3 ст.128 ЗК України).

При цьому, ч.5 ст.128 ЗК України визначений перелік підстав для відмови в продажу земельної ділянки, який є вичерпним, а саме:

а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;

б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;

г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;

ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки рішення про надання дозволу або про відмову, із наведенням обґрунтованих підстав такої відмови.

При цьому, відмовляючи у наданні дозволу, відповідний орган повинен навести усі підстави відмови.

Водночас, згідно з п.34 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування").

У відповідності до ч.2 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування" рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Згідно з ч.2 ст.77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Як встановлено судом, позивач, будучи зацікавлений у придбанні земельної ділянки на якій розташоване належне йому на праві власності нерухоме майно, звернувся з заявою про надання дозволу на складання експертно-грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0461, загальною площею 0,0648 га, для розміщення та експлуатації будівель та споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства.

Товстенською СР прийнято рішення №1488 від 14.07.2021 "Про відмову у наданні дозволу на виготовлення експертно-грошової оцінки земельної ділянки".

Відмовляючи позивачу у наданні дозволу на виготовлення експертно-грошової оцінки земельної ділянки, відповідач послався на те, що стосовно даної земельної ділянки виникла конфліктна ситуація громадськості та суміжних землекористувачів в частині виготовлення сервітуту.

Надаючи оцінку правомірності такої відмови, суд вважає за необхідне зазначити, що ч.2 ст.134 ЗК України визначено, що не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі, зокрема, розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Разом з тим, перелік підстав відмови у наданні адміністративної послуги, а саме відмови в продажу земельної ділянки є вичерпним та чітко визначений у ч.5 ст.128 ЗК України, серед яких відсутня і конфліктна ситуація громадськості.

Таким чином, вказана відповідачем підстава для відмови у наданні дозволу на виготовлення експертно-грошової оцінки земельної ділянки не узгоджується з наведеними вимогами положень ЗК України.

Про відкриття кримінального провадження за №0000147 від 14.05.2021, по факту самовільного будівництва позивачем, та розгляд питання щодо розірвання договору оренди №3 від 23.12.2020 даної земельної ділянки, у зв`язку із порушенням позивачем умов договору, відповідач зазначав вже в суді у відзиві на позовну заяву, проте посилань на такі підстави оскаржене рішення відповідача не містить.

Як видно із витягу з протоколу № 6 засідання постійно діючої комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою від 14.07.2021, комісією не було зазначено будь-яких підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на виготовлення експертно-грошової оцінки земельної ділянки, зокрема встановлених ч.5 ст.128 ЗК України.

Натомість, адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення, дії, бездіяльності суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали їх підставою, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності ("виправдання") свого рішення, дії, бездіяльності.

З огляду на викладене, встановлені судом обставини та законодавчі положення, що регулюють спірні правовідносини свідчать про невідповідність оскаржуваного рішення Товстенської СР №1488 від 14.07.2021 "Про відмову у наданні дозволу на виготовлення експертно-грошової оцінки земельної ділянки" критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а відтак таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Аналіз зазначеної норми, у взаємозв`язку з ч.2 ст.2 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

При цьому, в широкому розумінні до юрисдикції суду не входить зобов`язання відповідача приймати на сесії будь-яке конкретне рішення, оскільки відповідно до чинного законодавства України, суд не має права перебирати на себе повноваження, віднесені до компетенції, зокрема, органів місцевого самоврядування.

Суд може за наявності достатніх правових підстав визнати рішення неправомірним та скасувати його, а також зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду повторно розглянути відповідне питання та прийняти за наслідками його розгляду вмотивоване та обґрунтоване нормами законодавства рішення, при цьому суд не може перебирати на себе функцію дозвільного органу, яка не покладена на суд законом.

Правові висновки аналогічного змісту були наведені у постановах Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №1340/5638/18 та від 08.07.2021 у справі №464/470/17.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України" (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України" (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про отримання дозволу на виготовлення експертно-грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0461 з метою придбання земельної ділянки у власність, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Наведене дає підстави для висновку, що доводи у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Положеннями ч.1 ст.132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 ст.139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 у справі №814/698/16.

З матеріалів справи видно, що 16.08.2021 між позивачем та адвокатським об`єднанням "Сила права" укладено договір про надання правничої (правової) допомоги, у відповідності до предмету якого адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати захист, представництво інтересів клієнта в Тернопільському окружному адміністративному суді, Восьмому апеляційному адміністративному суді, Верховному Суді, та інших судах, державних органах, установах, недержавних організаціях у справі за позовом ОСОБА_1 до Товстенської СР про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити дії, на умовах і в порядку, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору (а.с.43-44).

Додатком №1 до даного договору від 16.08.2021 сторони визначили види правничої (правової) допомоги та погодили розмір гонорару по договору (а.с.45).

Так, за одну годину представництва в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, клієнт сплачує адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі 1000,00 грн.

Загальний розмір гонорару залежить від кількості затрачених адвокатом адвокатського об`єднання годин по даній справі, але в будь-якому випадку не може бути меншим 8000,00 грн.

Згідно акту №1 обсягу наданої правничої (правової) допомоги від 15.09.2021 (а.с.46) адвокатське об`єднання надало, а клієнт отримав правничу (правову) допомогу в наступному обсязі:

формування правової позиції та підготовка позовної заяви, складання додатків до позовної заяви, копіювання документів, кількість затрачених годин 4, вартість послуг 4000,00 грн.;

підготовка та подання відповіді на відзив, кількість затрачених годин 2, вартість послуг 2000,00 грн.;

складання адвокатського запиту, кількість затрачених годин 1, вартість послуг 1000,00 грн.;

участь у судових засіданнях, кількість затрачених годин 1, вартість послуг 1000,00 грн..

Гонорар за надання правової допомоги за договором від 16.08.2021 позивачем оплачено 08.10.2021 у розмірі 8000,00 грн., про що свідчить банківська виписка за рахунками адвокатського об`єднання "Сила права" (а.с.83).

Стосовно вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy), №34884/97).

Суд також зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі "Ятрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), №31107/96).

При цьому, у відповідності до ч.6 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.134 КАС України).

Жодних заперечень чи клопотань щодо незгоди із заявленим до відшкодування розміром чи зменшення витрат на правничу допомогу відповідач суду не надав.

Водночас суд звертає увагу, що дана справа є справою незначної складності, а також враховує відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору та аналогічні мотивам тим, що наведені у позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного позову, а тому, на думку суду, підготовка позову, відповіді на відзив у цій справі, не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, суд приходить до переконання про недотримання вимог ч.3, 5 ст.134 КАС України, а тому, з урахуванням критерію співмірності зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом виконання відповідних робіт, а також часткове задоволення позову, стягнута має бути сума витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. та витрат по сплаті судового збору розмірі 454,00 грн., сплаченого згідно квитанцій №52416 від 18.08.2021 (а.с.1), за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення шостої сесії восьмого скликання Товстенської селищної ради №1488 від 14.07.2021 року про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення експертно-грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0461;

Зобов`язати Товстенську селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про отримання дозволу на виготовлення експертно-грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0461 з метою придбання земельної ділянки у власність з врахуванням висновків суду в мотивувальній частині рішення.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Товстенської сільської на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 (нуль) копійок та витрати на правову допомогу в сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Товстенська селищна рада Чортківського району Тернопільської області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Українська,84,смт. Товсте,Заліщицький р-н,Тернопільська обл.,48630 код ЄДРПОУ/РНОКПП 02045722);

третя особа:

- ОСОБА_2 (місцезнаходження/місце проживання: код ЄДРПОУ/РНОКПП ) .

Головуючий суддя Мандзій О.П.