Справа № 592/11634/21
Суддя: Шияновська Т. В.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/129/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шияновської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Денисенка Віталія Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області лейтенанта поліції Денисенка В.В. серії ЕАО №4699223 від 28.08.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує відсутністю в його діях складу інкримінованого правопорушення, а також тим, що інспектором патрульної служби не було дотримано процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, справу розглянуто на місці зупинки автомобіля, а не за місцем знаходження уповноваженого органу, не була забезпечена можливість скористатися в повному обсязі правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Ухвалою суду від 17.09.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, на виконання якої 28.09.2021 ним надано клопотання про долучення документа, що підтверджує сплату судового збору.

Ухвалою суду від 29.09.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якому, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, просить залишити без зміни постанову серії ЕАО від 28.08.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором взводу №1 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Денисенком В.В., а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Так, 28.08.2021 інспектором взводу №1 роти №2 УПП в Сумській області лейтенантом Денисенком В.В. була винесена постанова відносно позивача ОСОБА_1 , в якій зазначено, що 28.08.2021 о 22:00 в м. Суми по вул. Лесі Українки, 2А водій керував транспортним засобом Peugeot 405 II Break д.н.з. НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив вимоги п.19.1.а ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, та застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн (а.с.4).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до ЗУ «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Так, відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 19.1.а Правил дорожнього руху визначено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, порушення вимог п.19.1.а ПДР тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Відповідач, обґрунтовуючи заперечення проти позову, надав суду відеозаписи з автомобільного відеореєстратора та нагрудної камери.

Оглянувши вказані відеозаписи, судом було встановлено, що позивач дійсно в темну пору доби керував транспортним засобом в м.Суми по вул. Лесі Українки, поблизу буд.2А без увімкненого ближнього світла фар, автомобіль рухався на проїзній частині дороги, яка має нерівності та вибоїни, був зупинений працівникам поліції за допомогою проблискового маячка.

Під час розмови із поліцейським позивач підтвердив факт руху без увімкненого світла, пояснивши це тим, що «під час руху відчув, що автомобіль раптово згас та продовжував рух по накату, під час якого він намагався перезапустити розладований акумулятор».

Що, в свою чергу, спростовує наведені за змістом позовної заяви доводи про те, що автомобіль під керуванням позивача не рухався, був відкочений від краю перехрестя, щоб не створювати аварійної ситуації, а працівники поліції його не зупиняли, підійшли до автомобіля, який стояв.

Відтак, у інспектора поліції були всі підстави для притягнення до відповідальності позивача за порушення п.19.1.а ПДР України та накладення на нього адміністративного стягнення.

Твердження позивача щодо порушення відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності не заслуговують на увагу суду.

Так, Рішенням Конституційного суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 встановлено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

При цьому Конституційний суд України зазначив, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом (ст. 258 КУпАП), тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Разом з тим, після 26.05.2015 до ст.258 КУпАП неодноразово були внесені зміни і в редакції, чинній на момент вчинення правопорушення була визначена процедура скороченого провадження у справах, розгляд яких віднесені до компетенції Національної поліції (ч.2, 4 ст.258 КУпАП).

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху, передбачених ч.2 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395. Згідно з п.2 розділу III зазначеної Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Процедура розгляду інспектором справи про адміністративне правопорушення, в тому числі і пояснення позивача було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор поліцейського. З дослідженого відеозапису вбачається, що після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини, позивачу були роз`яснені права, якими користується особа, що притягується до адміністративної відповідальності під час розгляду справи, заслухані доводи позивача щодо обставин інкримінованого правопорушення, будь-які докази останнім під час розгляду справи не надавались. Інспектор поліції повідомив про ухвалене рішення щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 510 грн, також роз`яснив строки і порядок оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, копія оскаржуваної постанови була вручена позивачу.

При цьому з боку інспектора патрульної поліції не здійснювалося будь-яких перешкод щодо реалізації позивачем своїх прав як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З огляду на поведінку позивача, який не погоджувався з запропонованим іншим часом розгляду справи, не міг визначитися з тим, чи телефонувати йому адвокату чи іншим особам за допомогою в евакуації автомобіля тощо, інспектором поліції обґрунтовано було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи та вірно визнано позицію позивача, як таку, що спрямована на затягування розгляду справи.

Позивачу ніщо не заважало скористатися своїми правами, в тому числі й правом на ознайомлення з доказами вчиненого ним правопорушення (для реалізації якого він повинен був його озвучити поліцейським); інспектором поліції була забезпечена можливість скористатися правовою допомогою, позивач під час розгляду справи телефонував адвокату. А відсутність захисника при складанні спірної постанови не суперечить інтересам правосуддя, зважаючи на те, що право позивача на доступ до суду ним реалізоване шляхом оскарження зазначеної постанови в даному випадку.

Відтак, доводи позивача обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте не підтверджені жодним належним і допустимим доказом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 був обґрунтовано та на законних підставах притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням вимог, передбачених ч.3 ст.2 КАС України.

Підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було. Постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4699223 від 28.08.2021 відповідає вимогам ст.283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з`ясування обставин вирішено справу, а тому скасуванню не підлягає.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, враховуючи також те, що заявлені до неналежного відповідача, оскільки інспектор взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Денисенко В.В. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача діяв не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст. 122 ч.2, 251, 280, 288 і 293 КУпАП, ст.ст. 8-9, 72-77, 139, 241, 242-246, 250, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Денисенка Віталія Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Шияновська