Справа № 303/4849/21
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 303/4849/21 пров. № А/857/16123/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Петрунів В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2021 року у справі №303/4849/21 за адміністративним позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Гутій О.В.

час ухвалення рішення: 14:54:02,

місце ухвалення рішення м. Мукачево,

дата складання повного тексту судового рішення: 14.06.2021 року,

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2021 Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся з адміністративним позовом до громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в якому просив продовжити строк затримання громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, але не більше як до 18 місяців, а саме до 19.12.2021 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач 18 вересня 2020 року незаконно, поза пунктами пропуску, в складі групи осіб, без документів, що посвідчують особу та дають право на перетин кордону, перетнув державний кордон з України в Румунію на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби "Тячів", однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Румунії та 19 вересня 2020 року під час проведення прикордонно-представницької зустрічі в пункті пропуску «Солотвино» Мукачівського прикордонного загону на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України. Своїми діями відповідач вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2021 року адміністративний позов Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України задоволено частково.

Продовжено строк затримання громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на три місяці, а саме до 19 вересня 2021 року.

Допущено негайне виконання рішення суду.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, громадянин Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що максимально співпрацював з позивачем щодо його ідентифікації. З моменту затримання позивачу було надано усю наявну інформацію та заповнено анкети для ідентифікації. Натомість в умовах затримання, відповідач позбавлений можливості самостійно вживати активні дії щодо отримання документів.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, відповідач 18 вересня 2020 року незаконно, поза пунктами пропуску, в складі групи осіб, без документів, що посвідчують особу та дають право на перетин кордону, перетнув державний кордон з України в Румунію на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби "Тячів", однак, після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Румунії та 19 вересня 2020 року під час проведення прикордонно-представницької зустрічі в пункті пропуску «Солотвино» Мукачівського прикордонного загону на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України. В подальшому його було затримано в адміністративному порядку на термін до 3 діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Своїми діями відповідач вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 вересня 2020 року вирішено затримати з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 06 (шість) місяців, а саме до 19.03.2021.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.09.2020 вирішено примусово видворити за межі України громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

Відповідач 12.10.2020 поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України у Волинській області, з місцем розташування с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області.

Восьмим апеляційним адміністративним судом 28.04.2021 винесено постанову про продовження строку затримання громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на три місяці, а саме до 19.06.2021.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність обставин для продовження строку затримання відповідача тривалістю на шість місяців, а тому необхідно продовжити строк затримання громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця за межі України на три місяці, а саме до 19.09.2021.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону № 3773-VI, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Статтею 30 Закону № 3773-VI визначено випадки коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України.

Так, зокрема, передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною 3 ст. 30 Закону № 3773-VI передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частинами 11-13 статті 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Зі змісту наведених приписів слідує, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення примусового видворення особи.

При цьому, на позивача покладено обов`язок висвітлити, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, для забезпечення примусового видворення особи.

Так, порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів (далі органи ДМС), органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України (далі СБУ) під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання регламентовано Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена спільним Наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року (далі Інструкція).

Відповідно до абз. 1, 2 п. 1 розділу VI. Порядок дій з ідентифікації та документування іноземців Інструкції № 353/271/150, якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що Мукачівським прикордонним загоном ЗРУ ДПС України, з метою ідентифікації відповідача, направлено відповідні запити до Посольства Республіки Індії в Україні від 25.09.2020 № 21/7750, від 05.05.2021 № 21/4216 (а. с. 14, 17).

Однак, будь-якої інформації від Посольства Республіки Індії в Україні щодо сприяння в ідентифікації громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) для подальшого його виїзду з України до країни походження не надійшло.

Згідно абз. 4 п. 1 розділу VI. Порядок дій з ідентифікації та документування іноземців Інструкції № 353/271/150, якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

На виконання вимог цієї норми, позивачем 06.05.2020 направлено лист в Департамент Консульської служби МЗС України з проханням сприяти у встановленні особи затриманого громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) (а. с. 17).

Крім цього, 05.05.2021 Адміністрацією Державної прикордонної служби України було направлено лист в Посольство Республіки Індії в Україні, з проханням сприяти у прискоренні процедури ідентифікації, зокрема, громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), а також оформлення проїзного документа для вибуття з України, що підтверджується листом за № 21/4216 від 08.05.21 (а. с. 18).

Таким чином, наведене свідчить про те, що Мукачівським прикордонним загоном вживалися належні організаційні заходи, направлення запитів, які здійснювалися засобами електронного зв`язку, для ідентифікації особи відповідача з метою забезпечення виконання рішення суду про його примусове видворення, які не дали бажаних результатів та зумовили необхідність подальшого його затримання із вказаною метою. А тому, суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання апелянта, що позивачем таких заходів не здійснювалося.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що без належної ідентифікації особи відповідача та виготовлення необхідних документів фактично є неможливим перетин ним державного кордону України, що унеможливлює виконання рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.09.2020 про його примусове видворення.

Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує те, що вимоги позивача не порушують максимального строку затримання іноземців та осіб без громадянства у ПТПІ, встановленого ч. 4 ст. 30 Закону № 3773-VI та ч. 11 ст. 289 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольни частково, оскільки відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань (незаконно поза пунктами пропуску без документів, що посвідчують особу та дають право на перетин кордону, перетнув державний кордон з України в Республіку Румунію), щодо нього є рішення, яке набрало законної сили про примусове видворення за межі території України, позивачем вживалися організаційні заходи для ідентифікації особи відповідача з метою забезпечення виконання рішення суду про його примусове видворення. А тому, наявні правові підстави для продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

Таким чином, апеляційна скарга громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 229 ч. 4, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2021 року у справі №303/4849/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 25 жовтня 2021 року.