Справа № 540/3957/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 р.м. ОдесаСправа № 540/3957/20

Головуючий в І інстанції: Ковбій О.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 22.07.2021 р. м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради, у якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради від 20.02.2020 року, оформлене у вигляді повідомлення про відмову у наданні державної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, а саме, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 установа «Херсонський слідчий ізолятор»; зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради призначити та виплатити державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, а саме, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 установа «Херсонський слідчий ізолятор» за період з 04.10.2019 року по 01.11.2020 року.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року позовну заяву залишено без руху для надання можливості позивачу звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення з позовними вимогами.

На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, представником позивача подано заяву про усунення недоліків, в якій зазначено, що позивач вважає, що строк на оскарження рішення слід обраховувати з 05.11.2020 року, оскільки саме цієї дати отримано рішення відповідача, як відповідь на запит адвоката. Також, представник позивача посилався на довготривалу неможливість провести зустріч з клієнтом з огляду на складну епідеміологічну ситуацію в країні.

Суд першої інстанції визнав неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, викладені представником позивача в заяві від 23.12.2020 року, та застосував наслідки, передбачені ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у вигляді повернення позовної заяви позивачу.

Так, ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії разом з доданими документами повернуто позивачу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року скасовано, справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення в установленому відповідними положеннями КАС України питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року позов залишено без розгляду згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України у зв`язку з пропуском строку звернення до суду та відсутності доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм процесуального права.

Представником відповідача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить закрити апеляційне провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору та призначенням позивачу державної допомоги з 28.10.2020 року.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно обставин даної справи, ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року позовну заяву залишено без руху для надання можливості позивачу звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення з позовними вимогами.

На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, представником позивача подано заяву про усунення недоліків, в якій зазначено, що строк на оскарження рішення слід обраховувати з 05.11.2020 року, оскільки саме цієї дати отримано рішення відповідача, як відповідь на запит адвоката. Також, представник позивача посилався на довготривалу неможливість провести зустріч з клієнтом з огляду на складну епідеміологічну ситуацію в країні.

Проте, суд першої інстанції визнав неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, викладені представником позивача в заяві від 23.12.2020 року, та застосував наслідки, передбачені ч. 2 ст. 123 КАС України у вигляді повернення позовної заяви позивачу.

Разом з цим, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому, доходячи вказаних висновків, суд апеляційної інстанції, зокрема, зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази щодо вручення безпосередньо позивачу копії оскаржуваного рішення (повідомлення) про відмову у наданні державної допомоги.

В свою чергу, як зазначено представником позивача у заяві, поданій на виконання ухвали суду першої інстанції про залишення позову без руху, повідомлення про відмову у наданні державної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам було отримано на запит представника позивача лише згідно супровідного листа Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради від 05.11.2020 року.

Заявлений позов у даній справі поданий 08.12.2020 року, тобто, в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України.

Колегія суддів визнала безпідставними посилання суду першої інстанції, як на підставу для визнання неповажними причин пропуску строку звернення до суду та повернення заявленого позову, на ті обставини, що позивач 29.10.2019 року звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у місті Херсоні ради з заявою про призначення соціальної допомоги, а тому, мав очікувати рішення протягом 10 днів після подання відповідної заяви та відсутність рішення відповідача протягом строку в кілька місяців закономірно мало ініціювати активну поведінку ОСОБА_1 щодо встановлення наслідків розгляду його заяви, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо виконання з боку відповідача обов`язку по направленню та врученню позивачу рішення про відмову у наданні державної допомоги. Колегія суддів зазначила, що фактично наведеним висновком суд першої інстанції поклав відповідальність за бездіяльність відповідача щодо вручення оскаржуваного рішення на позивача, що не може бути визнано обґрунтованим.

Крім того, вирішуючи спірне питання та надаючи оцінку доводам представника позивача, колегія суддів вказала на те, що суд першої інстанції не врахував, що позивач у даній справі відбуває покарання в ДУ «Херсонська виправна колонія» - «Міжобласна спеціалізована туберкульозна лікарня» при ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» (довічне позбавлення волі), тобто, позивач обмежений у користуванні своїми правами на вільне пересування та відповідно обмежений у реалізації своїх прав щодо безпосереднього самостійного звернення до органів УПСЗН щодо отримання рішень за результатами розгляду його заяви.

З огляду на вищевикладене у сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у судовому рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також судом першої інстанції порушенні норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спірного питання, а тому, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Водночас, суд першої інстанції повторно визнав неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, викладені представником позивача в заяві від 23.12.2020 року, та застосував наслідки ч. 2 ст. 123 КАС України.

Так, ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року позов залишено без розгляду згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України у зв`язку з пропуском строку звернення до суду та відсутності доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом.

При цьому, приймаючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що під час провадження у справі після апеляційного розгляду, судом отримано необхідні документи для підтвердження попереднього висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду та про надання позивачем та його представником до суду першої та апеляційної інстанції неправдивих відомостей про дату, з якої стало відомо про порушення прав за захистом яких вони звернулись до суду.

Суд першої інстанції зазначив, що 04.06.2021 року відповідачем надано до суду докази, а саме лист Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» від 09.04.2021 року № 24/6/4-1605/ЯЧ, в якому установа, в якій відбуває покарання позивач, вказує, що засуджений отримав лист про відмову в призначенні державної соціальної допомоги через відсутність місця реєстрації 25.02.2020 року, на підтвердження чого, автором листа додано розписку позивача про отримання відповідного листа.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що в матеріалах справи наявні беззаперечні докази, які підтверджують те, що про порушення прав, за захистом яких позивач звернувся до суду, йому було відомо з 25.02.2020 року, тоді, як до суду він звернувся 08.12.2020 року, тобто, з пропуском передбаченого ст. 122 КАС України строку, що за відсутності доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду є підставою для залишення позову без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Згідно ст.ст. 72-76 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Визнаючи повторно неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, викладені представником позивача в заяві від 23.12.2020 року, та застосовуючи наслідки пропуску строку звернення до суду згідно ч. 2 ст. 123 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем наданий доказ, який підтверджує факт отримання позивачем повідомлення про відмову у наданні соціальної допомоги 25.02.2020 року, а саме розписку про отримання цього повідомлення (а.с.109).

Водночас, досліджуючи матеріали справи, колегія суддів зазначає, що на аркуші справи 109 міститься копія документу поганої якості (розписка), на якому повністю не відтворено підпису особи, що отримала документи за цією розпискою та особи, що склала цей документ, а тому, у розумінні наведених вимог КАС України вказаний документ не може бути доказом, що підтверджує дату отримання позивачем повідомлення про відмову у призначенні соціальної допомоги.

Більш того, колегія суддів повторно наголошує, що пропуск строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропуску цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Позивач у даній справі відбуває покарання в ДУ «Херсонська виправна колонія» - «Міжобласна спеціалізована туберкульозна лікарня» при ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» (довічне позбавлення волі), тобто, позивач обмежений у користуванні своїми правами на вільне пересування та відповідно обмежений у реалізації своїх прав щодо безпосереднього самостійного звернення до органів УПСЗН щодо отримання рішень за результатами розгляду його заяви.

При цьому, за правовою допомогою позивач звернувся ще у березні 2020 року.

В свою чергу, представник позивача посилався на довготривалу неможливість провести зустріч з клієнтом з огляду на складну епідеміологічну ситуацію в країні.

Крім того, як зазначено представником позивача у заяві, поданій на виконання ухвали суду першої інстанції про залишення позову без руху, повідомлення про відмову у наданні державної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам було отримано на запит представника позивача лише згідно супровідного листа Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради від 05.11.2020 року.

В свою чергу, заявлений позов у даній справі поданий 08.12.2020 року.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух, а право на право на доступ до суду, закріплене у Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати зазначеній Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (зокрема, справи «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» наголошував, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повторного визнання неповажними підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, викладених представником позивача в заяві від 23.12.2020 року, та застосування наслідків пропуску строку звернення до суду, передбачених ч. 2 ст. 123 КАС України

З огляду на вищевикладене у сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 20.10.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька