Справа № 520/8393/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2021 року № 520/8393/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Мельникова Р.В.,
за участю секретаря судового засідання - Легостаєвої К.І.,
представника відповідача - Гуріної В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Перебоєвої Тетяни Іванівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
Через канцелярію суду 28.09.2021 року представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить суд:
Представником відповідача через канцелярію суду було подано заперечення на заяву про ухвалення про додаткового рішення, в якому останнім вказано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою, тим більше, що предмет спору, час, витрачений адвокатом на підготовку позовної заяви та обсяг наданих послуг свідчать про те, що вона є справою незначної складності. З огляду на вказане, представником відповідача просив суд зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу по справі №520/8393/21, які підлягають розподілу між сторонами.
Представник позивача в судове засідання не прибув, подану до суду заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Через канцелярію суду представником позивача було подано заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без його участі.
Представник відповідача в судове засідання прибув, проти поданої представником позивача заяви про ухвалення додаткового рішення заперечував.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи заяви, суд зазначає наступне.
За правилами ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.
Суд зазначає, що 23.09.2021 року представником позивача через канцелярію суду було подано заяву на виконання приписів ст. 139 КАС України повідомлено про те, що докази на підтвердження розміру судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у даній справі буде надано до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду разом із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Матеріали справи свідчать, що 24.09.2021 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та ОСОБА_1 було підписано акт виконаних робіт № 1 до договору № 32/05-2021 від 24.09.2021, відповідно до якого сторони погодили, що відповідно до п. 1, 8 додаткової угоди № 1 від 14.05.2021 до договору № 32/05-2021 від 14.05.2021 Адвокатське бюро надало клієнту правничу допомогу у Харківському окружному адміністративному суді при розгляді справи № 520/8393/21 про визнання протиправним, скасування рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: підготовлено позовну заяву про визнання протиправним, скасування рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та зобов`язання вчинити певні дії; підготовлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 05.07.2021 та здійснено ознайомлення з матеріалами справи; підготовлено відповідь на відзив на позовну заяву від 19.07.2021; підготовлено заяву про судові витрати від 23.09.2021; прийнято участь у судовому засіданні 23.09.2021.
Зі змісту зави про ухвалення додаткового рішення судом встановлено пояснення представника позивача стосовно того, що станом на сьогоднішній день позивачем вказаний гонорар не сплачено, проте відповідно до висновків, викладених у додатковій ухвалі Верховного Суді від 04.06.2020 у справі № 906/598/19 судом визначено, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї що лише підлягає сплаті.
Дослідивши надані позивачем до суду докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу суд зазначає, що положеннями ч. 1, 3 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно із ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
В той же час, положеннями ч. 1 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.
Відповідно до приписів ч.1 ст. 138 КАС України розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Також, приписами ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із положеннями ст. 26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Відповідно до ст.1 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Як визначено приписами ч.3 ст.27 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність передбачено, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно зі положеннями ст.30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу вищевикладеного слід дійти висновку, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
При цьому, адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Зазначене передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.
Аналіз долучених до заяви документів свідчить, що між Адвокатським об`єднанням "Олексія Романченка" в рамках надання послуг за договором про надання правової допомоги №32/05-2021 від 14.05.2021 року позивачу було надано наступні послуги: у Харківському окружному адміністративному суді при розгляді справи №520/8393/21 про визнання протиправним, скасування рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: підготовлено позовну заяву про визнання протиправним, скасування рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та зобов`язання вчинити певні дії; підготовлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 05.07.2021 та здійснено ознайомлення з матеріалами справи; підготовлено відповідь на відзив на позовну заяву від 19.07.2021; підготовлено заяву про судові витрати від 23.09.2021; прийнято участь у судовому засіданні 23.09.2021. Одночасно вказано, що під час надання правової допомоги клієнту у суді першої інстанції Адвокатським бюро витрачено сім годин.
Враховуючи положення ст. 134 КАС України суд зазначає, що до витрат на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню позивачу належать ті, що пов`язані із розглядом справи.
При цьому, суд зазначає, що зі змісту норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до положень ч.5 ст. 252 КАС України додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст. 134, 139, 243-246, 250, 252, 255, 295, 297 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Повний текст додаткового рішення виготовлено 22 жовтня 2021 року.
Суддя Мельников Р.В.