Справа № 520/10837/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

13 жовтня 2021 року № 520/10837/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Легостаєвої К.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Ярічевського В.В.,

представника відповідача - Крюкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому з рахуванням уточнень просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 204 о/с від 01.04.2021 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області з 01.04.2021 р.;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення в розмірі, передбаченому згідно з штатним розписом для посади начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області за період з 01.04.2021 року по дату ухвалення судового рішення в цій справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходить службу в поліції. Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області № 204 о/с від 01.04.2021 позивача було переміщено згідно із п. 2 ч.1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження програм інформатизації та роботи з відкритими даними управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області. Однак, позивачем вказано, що таке переміщення було здійснено відповідачем протиправно та без дотримання визначеного законодавством порядку, а отже є таким, що порушує його права. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 11.08.2021 року прийнято вищевказаний позов до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов, проти заявленого позову заперечував та зазначив, що переміщення позивача було здійснено на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, що свідчить про правомірність виданого відповідачем наказу. Отже, на думку відповідача, позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач та представник позивача в судове засідання прибули, позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Під час судового розгляду справи встановлено, що з 14 серпня 1998 року по 06 листопада 2015 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України. В подальшому, з 07 листопада 2015 року позивач продовжив службу в Національній поліції України, де проходить службу по теперішній час.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02.03.2019 № 91 о/с позивача було переміщено на посаду начальника сектору з питань пенсійного забезпечення ГУ НП в Харківській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 01.04.2021 № 204 о/с підполковника поліції ОСОБА_1 , переміщено згідно з пунктом 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» (на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження програм інформатизації та роботи з відкритими даними управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області, звільнивши його з посади начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Позивачем у позовній заяві вказано, що зазначений наказ є протиправним та таким, що порушує його права, оскільки був виданий у період перебування позивача у відпустці. Також, позивачем вказано, що в результаті його переміщення істотно змінились умови проходження служби, посада, розмір посадового окладу, а також значно знизився рівень його грошового забезпечення. Водночас, позивачем наголошено на обставинах того, що стосовно нього були відсутні передбачені приписами п.3 ч.1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» підстави для його переміщення на нижчу посаду, а подання про його переміщення на нижчу посаду мотивовано виключно тим, що дана посада тривалий час залишається вакантною та тим, що він має відповідну освіту.

Таким чином, позивач, не погоджуючись з зазначеним наказом, звернувся до суду із даним позовом.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Приписами ч.4 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень визначених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Розділом VII Закону України «Про Національну поліцію» визначені загальні засади проходження служби в поліції.

При цьому, положеннями ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, на денну форму навчання, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Частинами восьмою, дев`ятою статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого перемішується поліцейський.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» з метою визначення порядку підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 №1235 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок); Перелік документів з питань проходження служби.

Згідно з положеннями розділу II Порядку підставою для видання наказів по особовому складу є, зокрема, призначення на посади, переміщення по службі, тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою.

Відповідно до п. 1, 2 розділу III Порядку видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Відповідно до Переліку документів з питань проходження служби, затвердженого наказом МВС України від 23.11.2016 №1235, такими документами є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що виданню оскаржуваного у даній справі позивачем наказу слугували обставини внесення 30.03.2021 заступником начальника ГУНП в Харківській області підполковником поліції С. Химичем подання начальникові ГУНП в Харківській області, в якому зазначено, що за час служби в поліції підполковник поліції ОСОБА_1 зарекомендував себе в цілому з позитивного боку, добре знає нормативні та законодавчі документи, що регламентують діяльність поліції, має аналітичні здібності, роботу будує на засадах планування, систематизації та аналізу, ініціативний, за характером рішучий, наполегливий, дисциплінований, старанний, тактовний, фізично розвинений, у стройовому відношенні підтягнутий, українською мовою володіє. Також, у зазначеному поданні вказано, що на теперішній час в УІАП ГУНП в Харківській області значний час залишається вакантною посада старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження програм інформатизації та роботи з відкритими даними, на яку на даний час керівництвом підрозділу не підібрано кандидата. Враховуючи, що управління інформаційно-аналітичної підтримки виконує функції інформаційно-аналітичного забезпечення всіх підрозділів Головного управління в області, укомплектування всіх посад відіграє значну роль для належної організації роботи даного підрозділу в цілому. ОСОБА_1 має вищу освіту за спеціальністю «Захист інформації з обмеженим доступом та автоматизація її обробки» та кваліфікацію спеціаліста-аналітика комп`ютерних систем. Відтак, вказано, що враховуючи вищевикладене, службову необхідність та рівень фахової підготовки ОСОБА_1 , для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, порушується клопотання про переміщення підполковника поліції ОСОБА_1 , згідно з п. 2 ч. 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», на рівнозначну посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження програм інформатизації та роботи з відкритими даними управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області.

Під час розгляду справи позивачем вказано, що його переведено на нерівнозначну посаду тій, яку він обіймав до видання оскаржуваного наказу з огляду на приписи на п.6 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну службу".

Водночас, представником відповідача у наданому до суду відзиві на позов наголошено на неможливості застосування у даному випадку приписів Закону України "Про державну службу", оскільки спеціальним нормативно-правовим актом для поліцейських є саме Закону України "Про Національну поліцію".

Надаючи оцінку вищевказаним доводам, суд зазначає наступне.

Закон України "Про Національну поліцію" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, а, відтак, у цьому спорі застосуванню мають підлягати норми спеціального законодавства.

Верховним Судом у постанові від 29.09.2021 року по справі №№240/20512/20 зауважено на тому, що у цьому випадку спеціальний Закон України "Про Національну поліцію" встановлює підстави переміщення поліцейського, які зазначені у частині першій статті 65 цього Закону та порядок його переміщення, який визначає за чиєю ініціативою таке переміщення відбувається. Таке переміщення може відбуватися за ініціативою поліцейського або ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення (частина восьма статті 65 Закону України "Про Національну поліцію").

Проте, Закон України "Про Національну поліцію" не врегульовує питання рівнозначності посад.

Водночас, визначення рівнозначної посади міститься в Законі України «Про державну службу» та відповідно до статті 2 цього Закону означає посаду державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Аналогічна правова позиція щодо надання оцінки рівнозначності посад поліцейських із врахуванням положень Закону України «Про державну службу», викладена у постановах Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі №820/6677/16, від 17 жовтня 2019 у справі №420/5192/18, від 11 серпня 2020 у справі №620/2624/19, від 30 вересня 2020 у справі №640/20160/18, від 31 березня 2021 у справі №120/872/20-а, від 23 червня 2021 у справі №240/14986/20 і Верховний Суд у цій справі не вбачає підстав відступати від неї.

Верховним Судом наголошено, що в цьому випадку норми Закону України «Про державну службу» застосовано не як норми прямої дії, а як норми закону, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону) в розумінні частини шостої статті 7 КАС України.

Відтак, суд вважає необґрунтованими та недоведеними посилання представника відповідача на неможливість застосування у даному випадку приписів Закону України "Про державну службу".

За визначенням, наведеним у п.6 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну службу» рівнозначною посадою є посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

З огляду на вищевикладене, слід дійти висновку про те, що у контексті зазначеного слідує, що рівнозначність посади поліцейського включає в себе декілька факторів, це спеціальне звання, підкатегорії посад з урахуванням рівнів державних органів, а також грошове забезпечення.

Водночас, суд зазначає, що критерієм, визначеним Законом України «Про Національну поліцію», за яким посади поділяються на вищі та нижчі, є граничні спеціальні звання для тієї чи іншої посади.

Розмір посадового окладу, обсяг обов`язків та повноважень за посадою, юрисдикція органу поліції не встановлені Законом України «Про Національну поліцію» в якості критеріїв оцінки рівнозначності посад.

Наказом Національної поліції України від 04.12.2015 № 142 затверджено Перелік посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань (далі - Перелік), відповідно до розділу III «Апарати головних управлінь Національної поліції» якого передбачено, що посаді «начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області» відповідає граничне спеціальне звання «майор поліції».

Водночас, відповідно до розділу III Переліку «Апарати головних управлінь Національної поліції» посаді «старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження програм інформатизації та роботи з відкритими даними управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області» відповідає граничне спеціальне звання «майор поліції».

Представником відповідача під час судового розгляду справи вказано, що попередня посада позивача та теперішня посада позивача мають граничні спеціальні звання за посадою, яку обіймає позивач на теперішній час і за посадою, яку позивач обіймав до видання оскаржуваного наказу, а отже вони є рівнозначними, що свідчить на користь того, що в розумінні частини 2 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» відсутні підстави вважати, що позивач до видання оскаржуваного наказу займав вищу посаду.

Також, представником відповідача під час судового розгляду справи вказано, що твердження позивача про те, що посадовий оклад старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження програм інформатизації та роботи з відкритими даними управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області 2700 грн., а тому, порівняно з посадовим окладом начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області в розмірі 3100 грн. є значно меншим, не може вважатися належним обґрунтуванням нерівнозначності посад, в розумінні Закону України «Про національну поліцію».

З метою доведення власної правової позиції представником відповідача вказано, що до складу грошового забезпечення, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року № 988 входить не лише один посадовий оклад, але й оклад за спеціальним званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, премії та одноразові додаткові види грошового забезпечення, тощо. Відповідно, різниця у посадових окладах не може сприйматись як нерівнозначність грошового забезпечення за загаданими посадами, оскільки остаточне грошове забезпечення може бути зрівняне за рахунок додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, премій.

Надаючи оцінку зазначеним доводам представника відповідача, суд зазначає, що матеріали справи свідчать, що відповідно до листа Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління НП в Харківській області від 31.08.2021 №3549/119-29/02-2021 місячне грошове забезпечення ОСОБА_1 на посаді станом на 01.12.2021 становило 12680,25 гривень (з усіма складовими), а після переміщення на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження програм інформатизації та роботи з відкритими даними управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області місячне грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.09.2021 становить 13316,65 гривень (з усіма складовими).

При цьому, суд зазначає, що зі змісту наданих позивачем пояснень встановлено, що оплата праці, в частині виплат, які безпосередньо залежать від посади, зменшилася.

Так, під час розгляду справи встановлено, що посадовий оклад був 3100 грн., а став 2700 грн., що свідчить про те, що посадовий оклад зменшився на 400 грн., надбавка за специфічні умови проходження служби: була 4995,25 грн., стала 3552,50 грн., тобто стала нижче на 1442,75 грн., а отже загалом за місяць оплата праці (без урахування премій): була 12680,25 грн., а стала 10657,50 грн., тобто зменшилася на 2022,75 грн.

При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на відсутність підстав вважати, що грошове забезпечення було зменшено з огляду на його вирівнювання за рахунок інших видів грошового забезпечення, оскільки положеннями постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 №988 визначено надати право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення установлювати, зокрема, надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, надбавка за стаж служби виплачується із розрахунку розміру надбавки, відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням.

Відтак, з огляду на вищевикладене, слід дійти ви висновку, що у даному випадку наявна пряма залежність видів грошового забезпечення від розміру посадового окладу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у даному випадку різниця в оплаті праці двох посад, загалом свідчить про помилковість доводів представника відповідача стосовно однакової оплати праці позивача незалежно від займаної посади.

Крім того, представником позивача під час розгляду справи було надано пояснення та вказано, що відповідно до інформації наданої ГУНП в Харківській області на адвокатський запит, розмір місячного матеріального забезпечення працівника поліції спеціальне звання та стаж якого є такими як у позивача, для посади начальника сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Харківській області, з якої його звільнено складає станом на 01.08.2021 року 17843 грн., а для посади старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження програм інформатизації та роботи з відкритими даними управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області, на яку його переміщено, складає 13316 грн., що свідчить про наявність різниці в сторону зменшення, яка складає 4527 грн.

Відтак, під час розгляду справи встановлено, що переміщення позивача на іншу посаду призвело до суттєвого зменшення розміру його грошового забезпечення.

Надаючи оцінку вищевказаному та з огляду на вказані доводи позивача, суд зазначає, що останні відповідачем під час розгляду справи спростовано не було.

При цьому, суд зазначає, що вказані доводи позивача свідчать на користь того, що переміщення позивача відбулось із суттєвим зменшенням його доходу.

Водночас, під час розгляду справи судом було досліджено функціональні обов`язки за спірними посадами, за результатами чого встановлено, що відповідно до функціональних обов`язків на посаді начальника сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Харківській області, позивачем виконувались керівні функції: здійснював безпосереднє керівництво підрозділом; забезпечував організацію роботи підрозділу; розподіляв функціональні обов`язки між підлеглими працівниками; мав обов`язки, всі з яких відносилися до фактичного керівництва сектором з питань пенсійного забезпечення.

Водночас, функціональні обов`язки старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження програм інформатизації та роботи з відкритими даними управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області зводяться до особистого виконання задач технічного характеру по експлуатації програмно-технічних засобів, виготовлення, обробку, зберігання документів та інформації, таких як: слідкування за правильною експлуатацією програмно-технічних засобів, неухильно дотримується в роботі належного санітарного стану, техніки безпеки, охорони праці та протипожежних правил обробки інформації; здійснення підготовки проектів документів, матеріалів, оглядів; збір, опрацювання, узагальнення, актуалізацію, перевірку та подання керівництву та іншим підрозділам головного управління відомостей щодо специфічних питань діяльності поліції; інші обов`язки в сфері обробки інформації, які потребують спеціальних знань та навичок.

Аналізуючи вищевказане та з огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що у даному випадку переміщення позивача з посади керівника було здійснено відповідачем на посаду технічного працівника, яка потребує спеціальних знань в сфері обробки інформації з використанням програмно-технічних засобів.

При цьому, суд зазначає, що під час розгляду справи було встановлено, що переміщення позивача відбулось, зокрема, із врахуванням обставин того, що він має рівень фахової кваліфікації для виконання обов`язків старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження програм інформатизації та роботи з відкритими даними управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області, оскільки добре працює на посаді, з якої його було звільнено та має вищої освіту за спеціальністю "Захист інформації з обмеженим доступом та автоматизація її обробки" та кваліфікацію спеціаліста-аналітика комп`ютерних систем.

Однак, як встановлено судом під час розгляду справи відповідачем не було враховано обставин того, що вищу освіту за вказаною спеціальністю позивачем було отримано у Харківському університеті внутрішніх справ в 2003 році, з 2003 року по 2006 рік він працював в цьому вищому навчальному закладі командиром навчального взводу, що не пов`язано з отриманою спеціалізацію, а з 2006 року по травень 2019 року працював в підрозділах кадрового забезпечення міліції/поліції Харківської області спеціалістом з кадрових питань, з 2019 року по час звільнення та переміщення позивач працював начальником сектору пенсійного забезпечення ГУНП в Харківській області.

Вказані обставини, на переконання суду, свідчать на користь того, що позивач не працював за отриманою спеціальністю аналітика комп`ютерних систем та не був пов`язаний із аналізом (або іншими видами обслуговування) комп`ютерних систем.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що під час розгляду справи не підтверджено доцільності переміщення позивача у даному випадку та можливу його ефективність на вказаній посаді.

З огляду на вищевикладене та встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області № 204 о/с від 01.04.2021 року.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи протиправність наказу про звільнення позивача з посади шляхом його переміщення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 належить поновити на посаді начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області з 01.04.2021 р.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення в розмірі, передбаченому згідно з штатним розписом для посади начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області за період з 01.04.2021 року по дату ухвалення судового рішення в цій справі суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає судовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відтак, з огляду на висновки суду у даній справі наявні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення в розмірі, передбаченому згідно з штатним розписом для посади начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області за період з 01.04.2021 року по 13.10.2021 року.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про: поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді слід звернути до негайного виконання.

Положеннями ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями частин1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, б. 5, м. Харків, 61002) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 204 о/с від 01.04.2021 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області з 01.04.2021 р.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення в розмірі, передбаченому згідно з штатним розписом для посади начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області за період з 01.04.2021 року по 13.10.2021 року.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області з 01.04.2021 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 22 жовтня 2021 року.

Суддя Мельников Р.В.