Справа № 200/10735/20-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року справа №200/10735/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Ашумов Т.Е., за участю представника позивача - Сніменко О.І., представника відповідача - Стець А.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 р. у справі № 200/10735/20-а (головуючий І інстанції Льговська Ю.М.) за позовом Приватного акціонерного товариства Дружківське рудоуправління до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

У С Т А Н О В И В:

18 листопада 2020 року Приватне акціонерне товариство Дружківське рудоуправління звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02 листопада 2020 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 525 000 грн.

Позовні вимоги вмотивовано протиправністю податкового повідомлення-рішення з підстав порушення відповідачем вимог підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 та пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України щодо порядку проведення фактичної перевірки та оформлення її результатів; відсутності законодавчих норм для отримання ліцензії на кожне місце зберігання пального.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 р. у справі № 200/10735/20-а позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 02 листопада 2020 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 525 000 грн.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Крім того, податковий орган зазначив, що у наказі містяться відомості щодо підстав проведення перевірки, а саме підпункт 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України. Вважає, що під час проведення наявності ліцензій зручніше перевіряти і обладнання відповідних складів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник позивача. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 23 вересня 2020 року головним державним ревізором-інспектором відділу планових та позапланових перевірок Якименко В.О. та головним державним ревізором-інспектором відділу планових та позапланових перевірок Стайновою О.О. на підставі наказу Офісу великих платників податків ДПС від 17 вересня 2020 року № 1033 проведено фактичну перевірку господарської одиниці Приватного акціонерного товариства Дружківське рудоуправління - акцизного складу № 1002006, розташованого за адресою: вулиця 1 Травня, 1а, село Привілля Слов`янського району Донецької області, шляхом здійснення виїзду за вказаною адресою. У зв`язку з відсутністю на цьому об`єкті посадових осіб та документів в подальшому проведено виїзд до адміністративного офісу Приватного акціонерного товариства Дружківське рудоуправління, де зроблено запис в журналі реєстрації перевірок та вручено під розписку головному бухгалтеру копію направлення та наказу на проведення перевірки.

За результатами перевірки складено акт від 28 вересня 2020 року № 25/28-10-51-11/00191796, в якому відображено порушення позивачем підпунктів 230.1.2, 230.1.3 пункту 230.1 статті 230, пункту 21 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України, статті 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального від 19 грудня 1995 року

№ 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

На підставі цього акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 02 листопада 2020 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 525 000 грн, з яких:

- 500000 грн за порушення статті 15 Закону № 481/95-ВР, а саме, за неотримання ліцензії на право зберігання пального за адресою: вулиця 1 Травня, 1а, село Привілля Слов`янського району Донецької області, що призвело до здійснення неліцензійної діяльності;

- 20000 грн за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230, пункту 12 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме, за необладнання акцизного складу витратомірами-лічильниками і рівнемірами-лічильниками, відсутність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

- 5000 грн за порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (по 1000 грн за кожний місяць за період з квітня по серпень 2020 року) за неподання довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо об`єктів обігу та залишків пального на акцизному складі пального.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абзаців 1- 4 пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Згідно з підпунктом 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Для застосування підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України як підстави для проведення фактичної перевірки необхідно отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

При застосуванні цієї норми права суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 820/4895/18, який підтриманий в подальшому в постановах Верховного Суду від 22 вересня 2020 року № 520/1304/2020, від 08 вересня 2020 року № 640/21536/19.

Судом встановлено, що фактичну перевірку господарської одиниці Приватного акціонерного товариства Дружківське рудоуправління - акцизного складу № 1002006, розташованого за адресою: вулиця 1 Травня, 1а, село Привілля Слов`янського району Донецької області, проведено співробітниками відповідача на підставі наказу від 17 вересня 2020 року № 1033.

За змістом цього наказу слідує, що:

- підставою для його проведення стали такі правові норми: підпункт 191.1.4 пункту 191.1 статті 19, підпункти 20.1.4, 20.1.6, 20.1.8-20.1.11, 20.1.13-20.1.14 пункту 20.1. статті 20, підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 розділу ІІ, пункту 522 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України та Закон України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;

- термін проведення перевірки визначено тривалістю не більше 10 робочих днів, починаючи від 23 вересня 2020 року, за період з 01 червня 2019 року по дату закінчення перевірки.

У наказі № 1033 відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють. Крім того, в наказі не відображено, в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) встановлено факти сумнівності операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників).

Жодних доказів, які б свідчили про наявність інформації про порушення позивачем вимог законодавства, а також про отримання її в установленому законодавством порядку, відповідачем суду не надано. Ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року в частині витребування від відповідача доказів правомірності проведення перевірки та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення виконана лише шляхом направлення розрахунку штрафних санкцій до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача щодо безпідставності призначення відповідачем перевірки з 01 червня 2019 року, оскільки зміни до Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, якими запроваджено ліцензування роздрібної торгівлі пальним, внесені 23 листопада 2018 року Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів № 2628-VІІІ та набрали чинності з 01 липня 2019 року. Отже, в період з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року податковий орган не міг мати навіть імовірних доказів порушення позивачем вимог законодавства щодо ліцензування роздрібної торгівлі пальним.

Таким чином, відповідачем порушено вимоги підпункту 80.2.5. пункту 80.2 статті 80, пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України щодо підстав проведення перевірки.

Факт допущення позивачем співробітників відповідача до проведення перевірки не може слугувати підставою для спростування вищенаведеного висновку суду, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу п`ятого підпункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України).

Зі змісту наведених правових норм слідує, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки:

- непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами другим-четвертим пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення);

- оформлення документів, вказаних в абзацах другому-третьому пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.

Разом з тим, недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. Відповідно адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

Такий висновок суду відповідає правовому висновку, сформульованому судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18.

Оцінюючи дотримання відповідачем порядку проведення перевірки, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктами 85.1, 85.2 статті 85 Податкового кодексу України передбачено, що забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом. Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з пунктом 85.8 статті 85 Податкового кодексу України посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Зі змісту наведених норм слідує, що перелік питань, які можуть бути предметом фактичної перевірки є виключними та не підлягають розширеному тлумаченню. Посадові особи контролюючого органу мають право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Особливістю фактичної перевірки є те, що перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону здійснюється саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), це співвідноситься з правом контролюючих органів прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби згідно робочого графіка підприємця.

Отже, предметом фактичної перевірки з питань виробництва та обігу підакцизних товарів є виключно перевірка наявності ліцензій, свідоцтв про виробництво та обіг підакцизних товарів. Дослідження інших питань, які виходять за межі такого предмета перевірки, а також перевірка періодів, які значно передують періоду фактичної перевірки, забороняється.

Судом встановлено, що фактична перевірка господарської одиниці Приватного акціонерного товариства Дружківське рудоуправління - акцизного складу № 1002006, розташованого за адресою: вулиця 1 Травня, 1а, село Привілля Слов`янського району Донецької області, призначалась з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального за період з 01 червня 2019 року по дату закінчення перевірки.

В ході перевірки співробітниками відповідача досліджено питання не лише наявності/відсутності ліцензії про виробництво та обіг підакцизних товарів, а й питання обладнання акцизного складу витратомірами-лічильниками і рівнемірами-лічильниками, наявності/відсутності державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; подання/неподання довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо об`єктів обігу та залишків пального на акцизному складі пального за період з квітня по серпень 2020 року.

Перевірка питань обладнання акцизного складу лічильниками, а також подання/неподання довідок за період, який передує тому, в якому фактично проводилась перевірка, свідчить про вихід співробітниками відповідача за межі предмету фактичної перевірки, визначені підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та використання для висновків акта перевірки документів та інформації з системи ЄРАН, які за приписами пунктів 85.1, 85.2, 85.8 статті 85 Податкового кодексу України, не підлягають дослідженню в межах фактичних перевірок.

Оцінюючи доводи представника позивача щодо порушення відповідачем порядку оформлення результатів фактичної перевірки, суд зазначає наступне.

Абзацом другим пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України визначено, що тривалість перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, не повинна перевищувати 10 діб.

Відповідно до пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Судом встановлено, що 23 вересня 2020 року головним державним ревізором-інспектором відділу планових та позапланових перевірок Якименко В.О. та головним державним ревізором-інспектором відділу планових та позапланових перевірок Стайновою О.О. проведено фактичну перевірку господарської одиниці Приватного акціонерного товариства Дружківське рудоуправління - акцизного складу № 1002006, розташованого за адресою: вулиця 1 Травня, 1а, село Привілля Слов`янського району Донецької області, шляхом здійснення виїзду за вказаною адресою та до адміністративного офісу Приватного акціонерного товариства Дружківське рудоуправління. Того ж дня головному бухгалтеру Приватного акціонерного товариства Дружківське рудоуправління вручено запрошення для підписання акта перевірки на 28 вересня 2020 року.

За змістом акта перевірки від 28 вересня 2020 року № 25/28-10-51-11/00191796 перевірку розпочато 23 вересня 2020 року о 7 годині 30 хвилин, а закінчено 28 вересня 2020 року о 15.00 годині.

28 вересня 2020 року посадові особи товариства не з`явились для підписання акта перевірки, а тому відповідачем складено акт відмови від підписання та отримання акта перевірки від 28 вересня 2020 року. Акт перевірки направлено відповідачем засобами поштового зв`язку та отримано позивачем 01 жовтня 2020 року.

Отже, строк проведення перевірки Приватного акціонерного товариства Дружківське рудоуправління не перевищує встановлений законом термін у 10 діб, а тому вимоги пункту 82.3 статті 82, пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України відповідачем не порушено.

Досліджуючи питання правомірності застосування до позивача штрафних санкцій на підставі спірного податкового повідомлення-рішення, додатково до вищевикладеного, суд врахував наступне.

За змістом розрахунку штрафних (фінансових) санкцій по акту фактичної перевірки від 28 вересня 2020 року за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230, пункту 12 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України щодо необладнання акцизного складу витратомірами-лічильниками і рівнемірами-лічильниками, відсутності державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі до позивача на підставі пункту 128-1.1 статті 1281 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції у розмірі 20000 грн.

Диспозиція пункту 128-1.1 статті 1281 Податкового кодексу України передбачає такий зміст податкового правопорушення: необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі.

Отже, за вчинення вказаного правопорушення передбачена санкція за умови необладнання та/або не реєстрації рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Вказані обставини повинні підтверджуватись контролюючим органом на підставі належних доказів, проте їх зібрання є допустимим лише в межах документальних перевірок, а не фактичних. Відповідно, визначення контролюючим органом штрафних (фінансових) санкцій на підставі пункту 128-1.1 статті 1281 Податкового кодексу України є протиправним.

Також є неправомірним притягнення позивача до відповідальності на підставі пункту 128-1.3 статті 1281 Податкового кодексу України за порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України, оскільки проведення перевірки подання/неподання довідок здійснено за період, який передує тому, в якому фактично проводилась перевірка, що вказує на вихід співробітниками Східного управління Офісу великих платників податків ДПС за межі предмету фактичної перевірки, визначені підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України.

Суд вважає протиправним застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на підставі статей 15, 17 Закону № 481/95-ВР, виходячи зі встановлених вище фактів порушення відповідачем порядку та підстав проведення перевірки та додатково з таких підстав.

Відповідно до частини восьмої статті 15 Закону № 481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Згідно з частиною шістнадцятою статті 15 Закону № 481/95-ВР суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Судом встановлено, що ПАТ Дружківське рудоуправління отримано ліцензію на право оптової торгівлі за відсутності місць оптової торгівлі від 12 липня 2019 року терміном дії з 12 липня 2019 року по 12 липня 2024 року (п. 8 додатку до позову).

Колегія суддів зазначає, що судом встановлені порушення, допущені податковим органом під час призначення і проведення перевірки, які вплинули на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 р. у справі № 200/10735/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 р. у справі № 200/10735/20-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 25 жовтня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць