Справа № 441/122/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 441/122/21 пров. № А/857/15626/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Нос С.П.,

за участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 19 липня 2021 року, прийняте суддею Малоховою-Онуфер А.М., у м.Городок, повне рішення складено 19.07.2021 року у справі № 441/122/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського управління патрульної поліції у Львівській області старшого сержанта поліції Смаль-Стоцького Романа Ярославовича, управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до поліцейського управління патрульної поліції у Львівській області старшого сержанта поліції Смаль-Стоцького Романа Ярославовича, управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серія ЕАН №3621005 у справі про адміністративне правопорушення від 01.01.2021, а провадження у справі закрити.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 09 липня 2021 адміністративний позов задоволено частково.

Постанову серії ЕАН №3621005 від 01 січня 2021 поліцейського управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Смаль Стоцького Романа Ярославовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП скасовано, провадження у справі - закрито.

Стягнуто з управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 454 грн. 00 коп. судового збору та 5250 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 5704 грн. 00 коп.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про порушення 03.11.2020 позивачем п. 3.22, п. 8.4 (в), п. 17.1 ПДР України на проспекті В. Чорновола, 1 в м. Львів о 10 год. 40 хв. під час керування автомобілем Volkswagen Golf, р.н. НОМЕР_1 .

Також, відповідачем у відзиві не зазначено та не долучено доказів у справі про адміністративне правопорушення на підставі яких 01.01.2021 поліцейським винесена постанова серії ЕАН №3621005 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Суд вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Із пояснень позивача в суді, із змісту звернення на ім`я начальника управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Пилипенко Р.О. від 28.12.2020, яке отримано Управлінням 29.12.2020 №Ч-4243 вбачається, що ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою у зв`язку з чим просив перенести розгляд справи на інший робочий день, оскільки у святковий вихідний день 01.01.2021 скористатись юридичною допомогою адвоката, а відповідно і своїм правом на захист, він не зможе (а.с. 26).

Між тим, заява ОСОБА_1 від 28.12.2020 про перенесення розгляду справи проігнорована, а отже інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності на захист, а відповідно і порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є також підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд також дійшов висновку, що врахувавши положення ст. 139 КАС України, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, беручи до уваги доводи представника відповідача щодо зменшення розміру заявлених позивачем витрат на правову допомогу, суд прийшов висновку, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу до 5 250 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіть (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Апелянт наголошує, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги слід виходити з реальності цих витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи. Вказана справа є справою незначної складності, а тому розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Просить скасувати рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат на правову допомогу та ухвалити нове, яким в задоволенні даної позовної вимоги відмовити повністю.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст. 229, ст. 313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 03.11.2020 поліцейським управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Смаль-Стоцьким Р.Я. винесено постанову серії ЕАМ №3377820 у справі про адміністративне правопорушення, згідно якої, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (зворот а.с. 17).

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 03.11.2020 о 10 год. 41 хв. на проспекті В`ячеслава Чорновола, 2 в м. Львів, керуючи автомобілем Volkswagen Golf, р.н. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 3.22 «Поворот праворуч заборонено» та здійснив поворот праворуч, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач 04.11.2020, 10.11.2020, 16.11.2020 та 24.11.2020 звертався до управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції з проханням надати йому можливість ознайомитись з доказами, які підтверджують вчинення 03.11.2020 інкримінованого йому у вину адміністративного правопорушення та надати правову оцінку діям поліцейського ОСОБА_2 щодо правомірності складання останнім постанови серія ЕАМ №3377820 про притягнення його до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 10-12, 15).

Згідно відповіді заступника начальника управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Свєшнікова А. від 18.11.2020 та відповіді заступника начальника управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Струк В. від 01.12.2020, позивачу роз`яснено порядок ознайомлення з адмінматеріалами на нього за ч. 1 ст. 122 КУпАП та повідомлено про проведення службового розслідування (а.с. 13, 16).

30.11.2020, начальником управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Пилипенко Р.О., за наслідками розгляду доповідної записки інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Управління Вишиваної Н.П. щодо перевірки належного розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським взводу №2 роти №1 батальйону №2 Управління старшим сержантом поліції Смаль-Стоцьким Р.Я. по зверненню Чмелика М.С., прийнято рішення про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №3377820 від 03.11.2020 та направлено справу на новий розгляд (а.с. 21-24).

Із змісту звернення ОСОБА_1 видно, що позивач просить про перенесення розгляду справи з 01.01.2021 на інший робочий день, оскільки у святковий вихідний день, скористатись допомогою адвоката, чи іншого фахівця в галузі права, він не зможе (а.с. 26).

Між тим, 01.01.2021 поліцейським 3 батальйону 1 роти 2 взводу управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Смаль-Стоцьким Р.Я., винесено постанову серії ЕАН №3621005 у справі про адміністративне правопорушення, згідно якої, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

При цьому, при повторному розгляді справи, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а підставою для накладення адміністративного стягнення, слугувало порушення 03.11.2020 позивачем, окрім п. 3.22, також п. 8.4 (в) і п. 17.1 ПДР України (а.с. 5).

Позивач оскаржує рішення лише в частині стягнення витрат на правову допомогу, а тому колегія суддів відповідно до положень ч. 1 ст. 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Частиною 2 статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката закріплено у частині 5 статті 134 КАС України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.12.2012 № 5076-VI (далі Закон 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України № 5076-VI).

Відповідно до статті 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

Апеляційний суд додатково зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 у справі №362/3912/18, від 30 вересня 2020 у справі №201/14495/16-ц.

Як видно з матеріалів справи 29.12.2021 між адвокатом Голубець Н.Й., який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №000997 виданого 15.05.2018 Радою адвокатів Львівської області та ОСОБА_1 (надалі - замовник) укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого, адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами (а.с. 42-47, 94-102).

Згідно розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу №86 від 05.04.2021, витрати на професійну правничу допомогу і зокрема за зустріч з клієнтом і надання консультації, юридичну допомогу клієнту по ознайомленню з матеріалами адміністративної справи, юридичну допомогу клієнту в одному судовому засіданні, юридичну допомогу по складанню процесуальних документів, складання та направлення адвокатських запитів, склали 10 500 грн. 00 коп. (а.с. 46).

На підтвердження судових витрат, які поніс позивач за надання правничої допомоги адвокатом, позивач надав розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу №86 від 05.04.2021, з детальним описом наданих послуг, а саме:

- зустріч з клієнтом і надання консультації 1 год, вартість 1000 грн;

-юридична допомога клієнту по ознайомленню з матеріалами адміністративної справи 1 год, вартість 3000 грн;

- юридична допомога клієнту в одному судовому засіданні 1 год. вартість 1500 грн;

- юридична допомога по складанню процесуальних документів 2 год, вартість 3000 грн;

- складання та направлення адвокатських запитів 2 год, вартість 2000 грн.

Розрахунок здійснено у відповідності до розміру погодинної ставки за надані послуги, виходячи з вартості 1 години 1 000 грн.

Загальний розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу становить 10500 грн. та позивачем здійснено оплату послуг, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №0015 і №0017, квитанціями №9236-5592-8368-3480 та №9236-5593-8679-0851 від 23.06.2021, ОСОБА_3 за надання правничої допомоги отримано кошти від ОСОБА_1 згідно договору №б/н від 29.12.2020 в розмірі 10500 грн. (а.с. 44, 97-99).

На погляд колегії суддів заявлені позивачем до відшкодування витрати на правничу допомогу у розмірі 10500 грн є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

З врахуванням наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, виходячи з критерію пропорційності, розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача повинен становити 5250 грн, решту витрат на вказану допомогу повинен понести позивач.

При цьому, апелянт вказує, що справа № 441/122/21 про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності віднесена до категорії справ незначної складності, тому заявлені представником позивача кошти є неспівмірними до даної категорії справ та з обсягом наданих адвокатом послуг.

Вказані доводи апелянта не беруться судом до уваги, оскільки і в справах незначної складності адвокату необхідно затратити час на ознайомлення з обставинами справи, збір доказів, надання консультацій тощо, а тому колегія суддів вважає, що стягнення з відповідача 5250 грн є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг.

Окрім наведеного, апелянтом чітко не визначена реальна на його думку вартість наданих послуг адвоката, а лише зазначено узагальнюючі позиції з даного питання.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, рішення Городоцького районного суду Львівської області від 09 липня 2021 року у справі № 441/122/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 22.10.2021