Справа № 460/8933/20
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2021 року м. Рівне №460/8933/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гудими Н.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018-2019 роки від 04.11.2020 №0-1701/1, №0-1701/1, 0-1701/1, №0-1701/1, №0-1701, №0-1701, №0-1701, №0-1701 та з земельного податку з фізичних осіб від 30.04.2020 №3-1712, №3-1712.

За змістом позовної заяви, відповіді на відзив та додаткових пояснень позивач зазначає, що станом на 2018 - 2019 роки був власником об`єктів нерухомості - споруд і приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , зокрема це - два піднавіси сільськогосподарських машин, загальною площею 1014,70 кв.м., і частина автогаража; за адресою: АДРЕСА_3 - будівля деревообробного цехуз вбудованим магазином, загальною площею 622,5 кв.м., які він використовував безпосередньо у своїй підприємницькій діяльності, а саме для виробництва та зберігання дерев`яних будівельних конструкцій та столярних виробів, лісопильне і стругальне виробництво, зберігання сільськогосподарських машин. При цьому, такі об`єкти є нежитловими та призначені для здійснення промислової діяльності та сільськогосподарського виробництва, тобто, є будівлями промисловості. Таким чином, відповідно до пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України вони не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, а тому податкові повідомлення-рішення контролюючого органу є протиправними та підлягають скасуванню. Разом з тим, відповідно до пункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Крім того, позивач зазначає, що зареєстрований як підприємець, перебуває на спрощеній системі оподаткування та використовує належні йому земельні ділянки у власній господарській діяльності, тому у нього відсутній обов`язок сплати земельного податку. На підставі викладеного, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

За змістом відзиву на позов, поданих у встановлений судом строк, та додаткових пояснень відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування заперечення зазначає, що з АС "Податковий блок" та витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за фізичною особою ОСОБА_1 як за власником обліковуються нежитлові приміщення: частина автогагаражу за адресою - АДРЕСА_1 ; швейний цех з вбудованим магазином за адресою: АДРЕСА_3 ; піднавіс сільськогосподарських машин за адресою: АДРЕСА_2 ; піднавіс сільськогосподарських машин за адресою АДРЕСА_2 . Саме із вказаних об`єктів нерухомості і проводилося визначення податку. Таким чином, у позивача наявні об`єкти оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Однак, позивач наполягає на наявності пільг, передбачених п.п. «є» та «ж» п.п. 266.2.2 п.266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, однак підтверджуючих документів на право користування пільгами позивачем не надано. ОСОБА_1 не звертався з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем реєстрації відповідно до п.п. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України для проведення звірки даних. Податкові взаємовідносини та визначення права на пільги, потребують аналізу документів та матеріалів, які дають змогу ідентифікувати об`єкт нерухомості, яких позивачем до контролюючого органу не надано. Зважаючи на зазначене, спірні об`єкти, які на праві власності належать позивачу, не підпадають під дію пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки перебувають у власності фізичної особи, а не промислових підприємств. Таким чином, у разі якщо промислова будівля належить не промисловому підприємству, то у такому випадку будівля є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та цей податок повинен нараховуватися та сплачуватись на загальних підставах відповідно до норм чинного законодавства. Також позивачем не підтверджено право на застосування податкової пільги, що передбачена п.п. «ж» п.266.2.2. п.266.2 ст. 266 Податкового кодексу України. Матеріали справи не містять доказів фактичного здійснення позивачем сільськогосподарської діяльності в 2016-2018 роках році та використання безпосередньо у такій діяльності корівника; корівника ферми №1; молочного блоку ферми №1. Щодо донарахування земельного податку з фізичних осіб, то відповідач вважає, що в даному випадку відсутній предмет спору, оскільки спірні податкові повідомлення-рішення офіційно не вручені платнику податку. Нарахування податку за період 31.12.2019-31.07.2020 не проводилося. В зв`язку із поданням ФОП ОСОБА_1 податкової декларації з плати за землю за 2020 рік, якою визначено грошове зобов`язання зі сплати податку в розмірі 18453,71 грн. рівними частинами в сумі 3075,62 грн. з липня 2020 року, вказані нарахування відображені в ІК платника податку. Згідно відомостей ІКПП станом на 31.12.2020 по земельному податку з фізичних осіб рахується переплата в сумі 31133,1 грн. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 09.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 05.01.2021.

Ухвалою суду від 05.01.2021 продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 15.01.2021 включно та підготовче засідання в адміністративній справі №460/8933/20 відкладено до 28.01.2021.

В підготовчому засіданні 28.01.2021 оголошено перерву до 09.02.2021.

Ухвалою суду від 09.02.2021 закрито провадження у адміністративній справі №460/8933/20 в частині позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.04.2020 №3-1712 та №3-1712.

Позовними вимогами у справі №460/8933/20 є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018-2019 роки від 04.11.2020 №0-1701/1, №0-1701/1, 0-1701/1, №0-1701/1, №0-1701, №0-1701, №0-1701, №0-1701.

В підготовчому засіданні 09.02.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті 16.03.2021.

Судове засідання 16.03.2021 відкладено до 30.03.2021.

В судовому засіданні 30.03.2021 оголошено перерву до 08.04.2021.

Ухвалою від 08.04.2021 суд перейшов до розгляду справи №460/8933/20 в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець Березнівською районною державною адміністрацією Рівненської області 07.07.2000; з 01.01.2016 року є платником єдиного податку 3 групи; види діяльності за КВЕД: лісопильне та стругальне виробництво; вантажний автомобільний транспорт; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (крім тютюнових виробів); виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів; допоміжна діяльність у рослинництві; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; будівництво доріг та автострад; інша поштова та кур`єрська діяльність; підготовчі роботи на будівельному майданчику; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (а.с.21, 22).

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень, а саме: частини автогаражу за адресою - АДРЕСА_1 ; швейного цеху з вбудованим магазином за адресою - АДРЕСА_3 ; піднавісу сільськогосподарських машин за адресою - АДРЕСА_2 та піднавісу сільськогосподарських машин за адресою - АДРЕСА_2 (а.с.67-69).

Головним управлінням ДПС у Рівненській області 04.11.2020 на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України прийняті податкові повідомлення-рішення:

№ 0-1701/1, яким позивачеві визначено податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2018 рік в сумі 1968,72 грн. по об`єкту - АДРЕСА_2 ;

№ 0-1701/1, яким позивачеві визначено податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2018 рік в сумі 1809,01 грн. по об`єкту - АДРЕСА_2 ;

№ 0-1701/1 яким позивачеві визначено податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2018 рік в сумі 2317,57 грн. по об`єкту - АДРЕСА_3 ;

№ 0-1701/1, яким позивачеві визначено податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2018 рік в сумі 285 грн. по об`єкту - АДРЕСА_1 ;

№ 0-1701, яким позивачеві визначено податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік в сумі 4413,36 грн. по об`єкту - АДРЕСА_2 ;

№ 0-1701, яким позивачеві визначено податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік в сумі 4055,32 грн. по об`єкту -АДРЕСА_2;

№ 0-1701, яким позивачеві визначено податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік в сумі 5195,39 грн. по об`єкту - АДРЕСА_3 ;

№ 0-1701, яким позивачеві визначено податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік в сумі 638,89 грн. по об`єкту - АДРЕСА_1 (а.с.10-17).

Не погоджуючись із вказаними рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

01.01.2015 набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким викладено в новій редакції статтю 266 Податкового кодексу України "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункти 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

При цьому підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України закріплено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України 01.01.2015, власники об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за виключенням випадків, визначених підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Згідно з пунктом 30.1 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Пунктом 30.2 статті 30 Податкового кодексу України передбачено, що підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Відповідно до підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (в редакції чинній у 2018 та 2019 роках) не є об`єктом оподаткування: будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України.

Відповідно до ДК 018-2000 будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості».

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості», 1251.2 - «Будівлі підприємств чорної металургії», 1251.3 - «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості», 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - «Будівлі підприємств харчової промисловості», 1251.6 - «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості», 1251.7 - «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості», 1251.8 - «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості», 1251.9 - «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Говорячи про промислове підприємство, необхідно зауважити, що в законодавстві України не існує правової норми, яка б чітко визначала дане поняття.

У відповідності до Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 № 457 (надалі - ДК 009:2010), економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції. Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях В "Добувна промисловість та розроблення кар`єрів", С "Переробна промисловість", О "Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря", Е "Водопостачання; каналізація, поводження з відходами" та Р "Будівництво".

Тобто, в цілях застосування норм підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України промисловими вважаються підприємства, які відповідно до ДК 009:2010 належать до вищезазначених секцій.

Слід зазначити, що термін "промислове підприємство" охоплює всі підприємства, які належать до таких галузей економічної діяльності: добувна промисловість, переробна промисловість, будівництво, електроенергія, газ, водопостачання і санітарне обслуговування, транспорт, склади і служби зв`язку (стаття 1 Конвенції про допомогу у випадках виробничого травматизму від 08.07.1964 № 121). Перероблення - це технологічний процес, виконання якого змінює форму, властивості чи склад сировини, напівфабрикатів або, в окремих випадках, готової продукції, задля отримання нової продукції. Переробна промисловість - усі види економічної діяльності, віднесені до секції С "Переробна промисловість". До неї належать як кустарно-ремісничі промисли, так і серійне виробництво.

Таким чином, в розумінні підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, промислові будівлі та складські приміщення промислових підприємств.

Вищевикладені обставини, а також положення підпункту 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, статті 51 Цивільного кодексу України, статті 62 Господарського кодексу України свідчать про те, що будівлі, які належать на праві власності позивачеві є будівлями промисловості, а тому згідно з підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінним від земельної ділянки. Аналогічна правова позиція в подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі № 822/2624/16.

Водночас, застосування системного способу тлумачення, який вимагається при застосуванні поширювального тлумачення, дозволяє дійти до висновків, що обираючи за вихідне поняття "промисловість", у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (в т.ч. його процесу).

Відтак, функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості, є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі, які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду, що узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 17.02.2020 у справі № 820/3556/17.

У цій постанові судова палата частково відступила від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 15.05.2018 (справа №806/2676/17), а саме в частині, що застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов, наявність будівель промисловості та перебування у власності промислових підприємств.

Таким чином, перебування нерухомого майна у власності фізичної особи не є перешкодою для застосування положень підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, у разі якщо такі об`єкти використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Отже, на підставі вищевикладеного, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є саме правовий статус будівлі.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду у постановах від 10.04.2020 у справі №823/1751/17 та від 24.07.2020 по справі №500/90/19, які в силу вимог статті 242 КАС України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Слід зазначити, що піднавіс сільськогосподарських машин за адресою - АДРЕСА_2 та піднавіс сільськогосподарських машин за адресою - АДРЕСА_2 , відносяться до будівель промисловості та розташовані на земельних ділянках з цільовим призначенням (1100): "Для розміщення та експлуатації, основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості" (а.с.37, 38, 67-68), від оподаткування яких за платежем земельний податок позивача як платника єдиного податку, який використовує дані земельні ділянки для здійснення господарської діяльності, податковим органом було звільнено, що не заперечується останнім і підтверджується матеріалами справи (а.с.96,97, 99-100) .

Враховуючи викладене, суд зазначає, що належні позивачу частина автогаражу за адресою - АДРЕСА_1 та швейний цех з вбудованим магазином за адресою - АДРЕСА_3, піднавіс сільськогосподарських машин за адресою - АДРЕСА_2 та піднавіс сільськогосподарських машин за адресою - АДРЕСА_2, відносяться до будівель промисловості, а відтак не є об`єктом оподаткування в силу вимог підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, а податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 04.11.2020 №0-1701/1, №0-1701/1, 0-1701/1, №0-1701/1, №0-1701, №0-1701, №0-1701, №0-1701, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено суду правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, а тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (Код , вулиця Відінська, 12, місто Рівне, 33028) задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 04.11.2020 №0-1701/1, №0-1701/1, №0-1701/1, №0-1701/1, №0-1701, №0-1701, №0-1701, №0-1701.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 20 жовтня 2021 року

Суддя Н.С. Гудима