Справа № 634/802/21
Суддя: Єрьоміна О. В.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 634/802/21
Провадження № 2-а/634/19/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 року

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Єрьоміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дороніної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Сахновщина Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПП в Вінницькій області, третя особа:інспектор роти №2 батальйону №1 УПП у Вінницькій області капрал Шевчук Максим Сергійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 4497022 від 16.07.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Крім того, просить відшкодувати судові витрати, а саме судовий збір в сумі 454 грн з бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції України.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16.07.2021 року інспектором роти №2 батальйону №1 УПП у Вінницькій області капралом Шевчуком М.С. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 510,00 грн.

Із змісту постанови вбачається, що позивач, 16.07.2021 року керуючи транспортним засобом з напівпричепом ТАD ТЗТ д.н.з НОМЕР_1 , по Вінницькій області Літинського району траса АД М-30 347 км, перевозив великогабаритний вантаж шириною 3 м 20 см, а саме кран МКГ 25 бр без відповідного узгодження з органами Національної поліції, чим порушив вимоги п.п.22.5 ПДР України.

Позивач, не погоджуючись із вказаною постановою, зазначає, що у процесі складання постанови у нього не було можливості надати письмові пояснення, щодо наявності Дозволу та дозвільних габаритів. Дану постанову вважає незаконною, оскільки адміністративного правопорушення він не вчиняв, так як відсутні докази, які б підтверджували вину, працівники поліції не в повній мірі встановили необхідні для вирішення справи обставини, висновки, які надали працівники поліції не відповідають обставинам справи. Поліцейським, всупереч нормам законодавства, на місці зупинки не вказали фактичні габарити ТЗ з вантажем, що могло б надати підстави вважати наявність порушення, не дотримана процедура здійснення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам із складанням відповідного документу. Відтак, позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення є необ`єктивною та незаконною.

07.09.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому останній проти задоволення позову заперечує, вказуючи, що підставою для зупинки транспортного засобу позивача стало виявлення можливого порушення ним вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху України. Так, під час патрулювання 16.07.2021 року А/Д м 30 347 км поліцейським роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП Шевчуком М.С. було зупинено транспортний засіб позивача, вантажний сідловий тягач MAN TGA 26.500, днз НОМЕР_2 , з напівпричепом ТАД КЛАСІК 60-4, днз НОМЕР_3 , яким перевозився великогабаритний вантаж шириною більше 2.6 м, без відповідного дозволу, погодженого з органами Національної поліції.

Відповідач зазначає, що вантаж, який перевозив водій був великогабаритним, оскільки був позначений відповідними розпізнавальними знаками і позначеннями, перевищення габаритних розмірів вантажу, що перевозиться можливе не лише за допомогою спеціального контролю, а й за допомогою відповідної товарно-транспортної накладної, якою встановлено параметри вантажу, що і було виконано відповідачем.

Інспектором, як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Зазначив, що підстав для умисного спотворення обставин справи не було, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУупАП та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, Постанова є правомірною, вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною в повному обсязі.

У судове засідання позивач не з`явився, до суду направив заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, просив позов задовольнити

Представник відповідача УПП у Вінницькій області у судове засідання не з`явився, у прохальній частині відзиву на позовну заяву просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Третя особа, інспектор р.2, б.1 Управління патрульної поліції в Вінницькій області лейтенант поліції Шевчук М.С. у судове засідання не з`явився, відзив не надав.

Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення, суд приходить до наступного висновку.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2).

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі БАА № 592738 від 16.07.2021, ОСОБА_1 визнано винним в тому, що керуючи транспортним засобом марки MAN TGA 26.500, днз НОМЕР_2 , з напівпричепом ТАD CLASSIК 60-4, днз НОМЕР_1 , о 21 годині 52 хвилин 16.07.2021 у Вінницькій області, по Літинській трасі АД М 30 347 км, водій перевозив великогабаритний вантаж шириною 3 м 20 см, а саме кран МКГ 25 бр без відповідного дозволу Національної поліції, чим порушив п.22.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.132-1 КУпАП. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення за ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 132-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за Порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

З Правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, затверджених Постановою КМУ № 30 від 18.01.2001 (далі - Правила) вбачається, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктами 22.4 та 22.5 ПДР затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі -ПДР), встановлено, що вантаж, який виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту "з" пункту 30.3 цих Правил.

За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів (п. 4 Правил).

Пунктами 25-28 Правил визначено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Відповідно до п. 1.10 ПДР габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1007/1207 працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху; здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом; у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.

Відповідно до п.п. 4-8 п. 4 Порядку № 1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Згідно п. 2.4-2 ПДР у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Відповідно до наведених положень законодавства, контроль на відповідність габаритів вантажу певним нормам проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю із складенням відповідного документу.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно приписів частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вказаних у постанові серії ЕАН №449702 від 16.07.2021 обставин порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 судом не встановлено, оскільки достатніх та належних доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, відповідачами не надано. На наданому до суду відповідачем відеозапису зафіксовано тільки факт зупинки. Відтак, відповідачами не доведено правомірності винесеного інспектором поліції Шевчуком М.С. рішення, так як процедура перевірки габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), не проведена з додерження встановленого порядку.

В силу положень ст. 61 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статей 1та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку.

Відповідно до п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови серії ЕАН №4497022 від 16.07.2021, є законними і обґрунтованими.

Керуючись ст.ст.71,77, 160-163 КАС України, суд,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 4497022 від 16.07.2021, складену інспектором роти №2 батальйону №1 УПП у Вінницькій області капралом Шевчуком Максимом Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. - скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 25.10.2021 року.

Суддя: