Справа № 480/7723/21
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2021 року Справа № 480/7723/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7723/21 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Глухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 (далі позивач, в/ч НОМЕР_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Глухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними дії Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), щодо винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.07.2021 р. ВП №66259365 понесених Органом ДВС під час здійснення виконавчих дій з виконання постанови № б/н від 16.03.2021р. у розмірі 150,00грн.;
- зобов`язати Глухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) вчинити дії в межах, на підставі та в порядку, визначених законом «Про виконавче провадження», щодо скасування постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.07.2021р. ВП № 66259365 понесених Органом ДВС під час здійснення виконавчих дій з виконання постанови № б/н від 16.03.2021р., які підлягають стягненню з Військової частки А4590 у розмірі 150,00грн.
Водночас, 18.03.2021 на адресу в/ч НОМЕР_1 надійшла постанова старшого державного виконавця Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про відкриття виконавчого провадження ВП №64841714 від 16.03.2021 з виконання виконавчого листа виданого 12.02.2021 Сумським окружним адміністративним судом у справі №480/6735/20 про покладання обов`язку на в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
Оскільки позивачем було добровільно виконане рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 у справі №480/6735/20, в/ч НОМЕР_1 просила відповідача закінчити виконавче провадження, проте жодних документів, які б підтверджували закінчення виконавчого провадження на адресу в/ч НОМЕР_1 з органу ДВС не надходили.
Крім того, як зазначає позивач, державний виконавець в порушення приписів ст. 12 вказаного Закону прийняв до провадження документ постанову про стягнення виконавчого збору від 16.03.2021, після спливу тримісячного строку, що є підставою для визнання вказаних дій неправомірними, а постанову такою, що підлягає скасуванню.
Так само, на думку позивача, підлягає скасуванню і постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №66259365 у розмірі 150,00 грн., оскільки державний виконавець знав, що порушує закон відкриваючи виконавче провадження після спливу тримісячного строку, але відкрив провадження та допустив безпідставну витрату коштів на поштові повідомлення.
Враховуючи зазначене позивач просить задовольнити позов.
Ухвалою суду від 30.08.2021 позов залишено без руху, оскільки поданий з порушенням вимог ст. 161 КАС України.
Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ст. 287 КАС України та призначено до розгляду у судовому засіданні, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Від відповідача відзив на адміністративний позов не надходив, отже, своїм правом на подання відзиву по адміністративній справі відповідач не скористався.
Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
У судове засідання представники сторін не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що постановою старшого державного виконавця Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2021 відкрите ВП № 64841714 по примусовому виконанню виконавчого листа № 480/6735/20, виданого 12.02.2021 Сумським окружним адміністративним судом про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби (а.с.8).
22.06.2021 державним виконавцем з підстав, встановлених п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», закінчено ВП № 64841714 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с.14).
Одночасно, постановою старшого державного виконавця від 26.07.2021 у виконавчому провадженні №66259365 стягнуто з боржника в/ч НОМЕР_1 мінімальні витрати виконавчого провадження у розмірі 150,00 грн. (а.с.13).
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд бере до уваги наступне.
Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02.06.2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII).
Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).
Згідно з статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини першої ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною п`ятою, шостою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до частин першої та третьої ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Згідно з частиною 5 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Також частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Аналізуючи наведені положення Закону № 1404-VIII можна дійти висновку, що на стадії відкриття виконавчого провадження державний виконавець не може з`ясовувати питання про те, чи виконано рішення суду. На цьому етапі він повинен пересвідчитися, зокрема, чи відповідає виконавчий документ і заява про його виконання вимогам Закону № 1404-VIII, чи надано усі документи, відтак якщо немає підстав для повернення виконавчого документа або відмови у відкритті виконавчого документа, відкриває виконавче провадження. А перевірка виконання рішення суду здійснюється вже після відкриття виконавчого провадження.
Крім того, аналіз положення статей 26, 27 Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню.
Згідно із пунктом 8 розділу ІІІ (Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження) Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі Інструкція № 512/5) стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному ст. 27 Закону № 1404-VIII, про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої ст. 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої ст. 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.
Отже, на дату відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа у державного виконавця не було законних підстав для того, щоб не вирішувати/не зазначати у постанові про відкриття виконавчого провадження питання про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом.
За приписами частини третьої ст. 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою ст. 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Таким чином, норми частини третьої ст. 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.
Вказані положення частини третьої ст. 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції № 512/5.
Матеріали справи посвідчують ту обставину, що державний виконавець означених вище норм не дотримався, оскільки постанову про стягнення з боржника виконавчого збору прийняв одночасно з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження 16.03.2021.
Пунктом 22 розділу III (Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження) Інструкції № 512/5 встановлено, - у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.
При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.
Відповідно до п. 1 розділу IX «Виконання рішень немайнового характеру» Інструкції № 512/5 виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону (Закону № 1404-VIII).
Стаття 63 Закону № 1404-VIII регулює порядок виконання рішень суду, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником (частина 1 ст. 63).
Матеріали справи посвідчують ту обставину, що вимоги частини 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII державним виконавцем не дотримано, оскільки в матеріалах справи відсутні данні про те, що наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII, державний виконавець перевірив виконання судового рішення боржником. Натомість лише після надання боржником документального підтвердження виконання вимог виконавчого документа державним виконавцем 22.06.2021 було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що державний виконавець не проводив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду за виконавчим листом №480/6735/20, виданим Сумським окружним адміністративним судом 12.02.2021, і, таким чином, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у постанові про стягнення виконавчого збору.
Слід також зазначити, що згідно із частинами 1, 2, 4, 5 статті 12 Закону №1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
З огляду на викладене, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу є виконавчими документами, які підлягають примусовому виконанню у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».
Зрозуміло, що відкриття виконавчого провадження за такими виконавчими документами є обов`язком державного виконавця за умови, що вони відповідають вимогам, які висуваються Законом №1404-VIII, зокрема, у частинах першій та третій статті четвертої.
Наслідки невідповідності виконавчого документа вимогам законодавства установлені частиною 4 статті 4 Закону №1404-VIII, відповідно до якої виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:
- рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);
- пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;
- боржника визнано банкрутом;
- Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;
- юридичну особу - боржника припинено;
- виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;
- виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;
- стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;
- виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;
- виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;
- Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.
У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.
Як вбачається з матеріалів справи, в межах спірних правовідносин такий виконавчий документ, як постанова ВП №64841714 про стягнення з В/ч НОМЕР_1 виконавчого збору винесена державним виконавцем 16.03.2021 та того ж дня вступила в законну силу. При цьому строк пред`явлення до виконання даного виконавчого документа три місяця.
Отже, строк пред`явлення цього виконавчого документа до виконання розпочався 17.03.2021 та має закінчитись 17.06.2021.
Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи постанова видана 16.03.2021 про стягнення виконавчого збору звернута до примусового виконання 26.07.2021р. - тобто поза межами строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Більш того, вже на момент закінчення виконавчого провадження (постанова про закінчення в/п датована 22.06.2021р.) строк пред"явлення постанови про стягнення виконавчого збору від 16.03.2021р. до виконання вже скінчився. Крім цього, матеріалами справи підтверджується, що виконавче провадження було закінчено 22.06.2021р. Натомість, виконавче провадження на виконання постанови ДВС від 16.03.3021р. про стягнення виконавчого збору було відкрито не на наступний день після закінчення виконавчого провадження, а через більш ніж місяць після закриття виконавчого провадження, а саме - 26.07.2021р. При цьому, норми частини третьої ст. 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, н е п і з н і ш е н а с т у п н о го робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом. А згідно положень частини п`ятої, шостої статті 26 Закону встановлено, що виконавець н е п і з н і ш е н а с ту п но г о робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Враховуючи вищевикладене, у державного виконавця не було підстав для прийняття вказаного виконавчого документа до виконання, а відтак відкриття виконавчого провадження щодо її примусового виконання є неправомірним.
Також, є неправомірною і підлягає скасуванню постанова від 26.07.2021 ВП №66259365 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, прийнята при примусовому виконанні постанови № б/н виданої 16.03.2021 Глухівським ВДВС ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми), оскільки відповідач поніс відповідні витрати через власні протиправні дії, а тому не може перекладати тягар понесених витрат, спричинених протиправними діями, на позивача.
Як вбачається з позовної заяви, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 66259365 від 26.07.2021р. та щодо винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.07.2021 р. ВП №66259365, а також зобов`язати відповідача вчинити дії в межах, на підставі та в порядку, визначених законом «Про виконавче провадження», щодо скасування вказаних постанов. Разом з цим, суд зазначає наступне.
Так, згідно з п.п.2,3,4 ч.1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
З системного аналізу положень наведених норм вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.
Таким чином, суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.
У той же час, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
В ході розгляду справи судом встановлено, що лише прийняті державним виконавцем постанови (про відкриття виконавчого провадження, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження) породжують для позивача права та обов`язки, а тому належний і допустимий захист порушеного права позивача за встановлених у справі обставин має відбуватися саме шляхом оскарження постанов державного виконавця.
Таким чином, належним способом захисту порушених прав позивача є саме визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця від 26.07.2021 №66259365 про відкриття виконавчого провадження та ВП №66259365 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Глухівського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кучерини Тетяни Анатоліївни від 26.07.2021 ВП №66259365 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження при примусовому виконанні постанови № б/н виданої 16.03.2021 Глухівським ВДВС ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми).
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець