Справа № 560/8766/21
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2021-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8766/21
РІШЕННЯ

іменем України

23 жовтня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд 'в особі головуючого-судді Майстера П.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення від 18.05.2021 № 65 направлене на адресу ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області при супровідному листі від 10.06.2021 № 4651-3886/Т-03/8-2200/21, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести з 17.05.2021 ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, здійснити нарахування й виплату з 17.05.2021 пенсію по інвалідності державного службовця в розмірі 60% від заробітку, зазначеного в «Довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» № 03-45/6 від 13.05.2021 року та «Довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)» № 03-45/7 від 13.05.2021, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та до яких включені всі види оплати праці, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням виплачених сум пенсії.

В обґрунтування позовних вимог, в позовній заяві та у відповіді на відзив, позивач вказала, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

17.05.2021 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо переведення з пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.05.2021 позивачці відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що Законом України "Про державну службу" не передбачено проведення перерахунків пенсій державним службовцям згідно додатково наданих довідок про заробітну плату, про що повідомлено листом головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.06.2021 № 4651-3886/Т-03/8-2200/21.

Вважає такі дії відповідача протиправними, тому звернулась в суд з вказаними позовними вимогами.

Суд, ухвалою від 19.07.2021, позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху, та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 23.07.2021 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що підстав для визнання протиправним та скасування рішення від 18.05.2021 № 65 головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області направлене при супровідному листі від 10.06.2021 № 4651-3886/Т-03/8-2200/21, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» та зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності згідно із статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723 від 16 грудня 1993 року, здійснити нарахування й виплату з 17.05.2021 пенсії по інвалідності державного службовця в розмірі 60% від заробітку зазначеного в «Довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» № 03-45/6 від 13.05.2021року та «Довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) »№ 03-45/7 від 13.05.2021, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та до яких включені всі види оплати праці, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням виплачених сум пенсій, немає.

Також відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. Враховуючи те, що дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, в задоволенні клопотання суд відмовляє.

Суд, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Встановлено, що згідно із вимогами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу призначена пенсія по інвалідності у зв`язку із визнанням її інвалідом 3-ї групи від загального захворювання 31.03.2006 року та інвалідом 2-ї групи від загального захворювання 31.03.2009 року .

Позивач відповідно довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №1092694 є інвалідом ІІ групи (загальне захворювання) і отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Наказом №8-О від 04.02.2011 року позивача було звільнено з посади начальника відділу бюджетних надходжень Кам`янець-Подільського управління Державного казначейства Головного управління Державного казначейства України у Хмельницькій області відповідно до п.1 ст.35 КЗпП України, після чого переведено на пенсію по інвалідності 2-ї групи відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 в розмірі 82% від заробітної плати.

З 15.11.2020 згідно заяви від 15.11.2020 позивача переведено на пенсію по інвалідності 2-ї групи згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VІ.

17.05.2021 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо переведення з пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.05.2021 позивачці відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що Законом України "Про державну службу" не передбачено проведення перерахунків пенсій державним службовцям згідно додатково наданих довідок про заробітну плату, про що повідомлено листом головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.06.2021 № 4651-3886/Т-03/8-2200/21.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

П. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України регламентовано, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

До 01.01.2016 суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювались Законом України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу" (далі Закон №3723).

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі-Закон № 889-VIII), в Прикінцевих та Перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-ХІІ (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII втратив чинність.

Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями,-у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч.1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), за останньою зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII. Також, пенсія державного службовця призначається і особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 13 лютого 2019 року за результатами апеляційного перегляду рішення Верховного Суду 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Отже, не зважаючи на те, що з 01.06.2016 Закон України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу" втратив чинність, після вказаної дати особи, що працювали на державній службі за наявності передбачених ст.37 цього закону підстав, мають право на пенсію державного службовця.

Як слідує з матеріалів справи, позивач є інвалідом ІІ групи (інвалідність встановлена під час проходження державної служби), має стаж на посаді державної служби 12 років 7 місяців.

Разом із тим, позивачка з 31.03.2006 отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VІ, з 07.02.2011 отримувала пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993. З 15.11.2020 позивачка отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058-VІ (заява від 15.11.2020).

В той же час, суд звертає увагу, що за наявності в особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє останній після призначення пенсії, перейти з одного виду пенсії на інший, або звернутись органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за іншим законом.

Враховуючи проаналізовані норми законодавства суд вважає, що у позивача наявне право на перехід із пенсії державного службовця на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Між тим суд зауважує, що в даному випадку мова йде не про призначення пенсії вперше або за іншим законом, а про переведення з одного виду пенсії на інший в межах одного закону - Закону України "Про державну службу", а тому на думку суду при розрахунку позивачу пенсії державного службовця по інвалідності має застосовуватися той розмір заробітної плати, що застосовувався при первинному призначенні пенсії останньому.

Таким чином, довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 13.05.2021 №05-45/6 видана Кам`янець-Подільським управлінням ДКС України Хмельницької області безпідставно, оскільки стаж державної служби позивачки 12 років 7 місяців.

В той же час, суд вказує на те, що відповідно до пункт 39 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджено постановою Правління правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1), не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФУ.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 визначено, що рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що за результатами розгляду заяви про перерахунок пенсії, орган пенсійного фонду повинен прийняти одне із рішень-про перерахунок пенсії або відмову в перерахунку. При цьому, законодавцем визначено строки розгляду такої заяви та повідомлення про результати розгляду останньої.

Як слідує з матеріалів справи, 17.05.2021 позивач звернулась до ГУ ПФУ в Хмельницькій області з завою про призначення пенсії державного службовця по інвалідності, однак за результатами розгляду заяви, відповідач протягом 10 днів після надходження останньої відповідного рішення по суті не прийняв. Натомість 10.06.2021 розглянув заяву як звернення, відповідно до Закону України "Про звернення громадян". Таким чином, у межах спірних правовідносин пенсійним органом фактично заява позивача не приймалась до розгляду по суті.

Отже, на переконання суду, в даному випадку, наявні правові підстави для визнання протиправною бездіяльності органу пенсійного фонду щодо нерозгляду заяви позивача.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, суд не може перебирати на себе функції, які відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, зокрема-функції щодо перерахунку пенсії та зобов`язувати відповідача прийняти те чи інше рішення.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №752/20012/16-а, від 12 червня 2018 року у справі № 800/248/17, від 12 лютого 2019 року у справі №825/1602/17 та від 05 березня 2019 року у справі №2040/6320/18.

Ч.2 ст. 9 КАС України врегульовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, необхідно вийти за межі заявлених позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання останнього розглянути заяву позивача від 17.05.2021 про переведення на пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України "Про державну службу" та прийняти рішення, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у від 25 вересня 2018 року у справі №500/38/17 (адміністративне провадження №К/9901/37136/18).

Відтак, позов слід задовольнити частково.

Оскільки, позивач на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо нерозгляду у встановленому порядку заяви ОСОБА_1 від 17.05.2021 про переведення на пенсію державного службовця по інвалідності, відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.05.2021 про переведення на пенсію державного службовця по інвалідності, відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-XII, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 23 жовтня 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя П.М. Майстер