Справа № 160/5873/21
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2021 року Справа № 160/5873/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.,
при секретарі судового засідання Піддубцеві О.В.,
представника позивача Чабаненко А.Л.,
представника відповідачів Кобзистої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, Запорізької обласної прокуратури про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення грошових коштів, -
15.04.2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпропетровської обласної прокуратури (далі - відповідач-1), Запорізької обласної прокуратури (далі - відповідач-2), в якій просить суд:
- дії Дніпропетровської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909938), які полягають у застосуванні до відносин оплати праці (заробітної плати) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) у зв`язку із його публічною службою у період з 01.07.2015 року по 08.12.2015 року на посаді прокурора Красногвардійського району м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, у період з 09.12.2015 року по 01.02.2016 року на посаді заступника начальника управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області, у період з 02.02.2016 року по 20.07.2016 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Дніпропетровської області, у період 21.07.2016 року по 15.11.2016 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-УІ та Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» в частині визначення посадового окладу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) - визнати протиправною;
- дії Запорізької обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909973), які полягають у застосуванні до відносин оплати праці (заробітної плати) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) у зв`язку із його публічною службою у період з 17.11.2016 року по 28.10.2019 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-УІ та Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» в частині визначення посадового окладу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) - визнати протиправною;
- бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909938), яка полягає у незастосуванні до відносин оплати праці (заробітної плати) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) у зв`язку із його публічною службою у період з 01.07.2015 року по 08.12.2015 року на посаді прокурора Красногвардійського району м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, у період з 09.12.2015 року по 01.02.2016 року на посаді заступника начальника управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області, у період з 02.02.2016 року по 20.07.2016 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Дніпропетровської області, у період 21.07.2016 року по 15.11.2016 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-УІІ в частині визначення посадового окладу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) - визнати протиправною;
- бездіяльність Запорізької обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909973), яка полягає у незастосуванні до відносин оплати праці (заробітної плати) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) у зв`язку із його публічною службою у період з 17.11.2016 року по 28.10.2019 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-УІІ в частині визначення посадового окладу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) - визнати протиправною;
- бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909938), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) за час його публічної служби у період з 01.07.2015 року по 08.12.2015 року на посаді прокурора Красногвардійського району м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, у період з 09.12.2015 року по 01.02.2016 року на посаді заступника начальника управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області, у період з 02.02.2016 року по 20.07.2016 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Дніпропетровської області, у період 21.07.2016 року по 15.11.2016 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області заробітної плати прокурора в загальному розмірі 504 279,98 грн. (п`ятсот чотири тисячі двісті сімдесят дев`ять гривень, 98 копійок), в тому числі: посадового окладу - 223 968,47 грн. (двісті двадцять три тисячі дев`ятсот шістдесят вісім гривень, 47 копійок); надбавки за вислугу років - 63 794,61 грн. (шістдесят три тисячі сімсот дев`яносто чотири гривні, 61 копійка); надбавки за виконання особливо важливої роботи - 208 605,87 грн. (двісті вісім тисяч шістсот п`ять гривень, 87 копійок); надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 7 911,03 грн. (сім тисяч дев`ятсот одинадцять гривень, 03 копійки), - визнати протиправною;
- бездіяльність Запорізької обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909973), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) за час його публічної служби у період з 17.11.2016 року по 28.10.2019 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області заробітної плати прокурора в загальному розмірі 1 846375,71 грн. (один мільйон вісімсот сорок шість тисяч триста сімдесят п 'ять гривень, 71 копійка), в тому числі: посадового окладу - 728 741,44 грн. (сімсот двадцять вісім тисяч сімсот сорок одна гривня, 44 копійки); надбавки за вислугу років - 238 226,66 грн. (двісті тридцять вісім тисяч двісті двадцять шість гривень, 66 копійок); надбавки за виконання особливо важливої роботи - 777 712,81 грн. (сімсот сімдесят сім тисяч сімсот дванадцять гривень, 81 копійка); надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 101 694,80 грн. (сто одна тисяча шістсот дев`яносто чотири гривні, 80 копійок), - визнати протиправною;
- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909938) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) в рахунок протиправно ненарахованої та невиплаченої заробітної плати за час його публічної служби у період з 01.07.2015 року по 08.12.2015 року на посаді прокурора Красногвардійського району м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, у період з 09.12.2015 року по 01.02.2016 року на посаді заступника начальника управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області, у період з 02.02.2016 року по 20.07.2016 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Дніпропетровської області, у період 21.07.2016 року по 15.11.2016 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області та в рахунок відшкодування шкоди, завданої пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI, який Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 у справі № 1-223/2018(2840/18) визнаний неконституційним в частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-УІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування», заробітну плату прокурора в загальному розмірі 504 2 79,98 грн. (п`ятсот чотири тисячі двісті сімдесят дев`ять гривень, 98 копійок), в тому числі: посадового окладу - 223 968,47 грн. (двісті двадцять три тисячі дев`ятсот шістдесят вісім гривень, 47 копійок); надбавки за вислугу років - 63 794,61 грн. (шістдесят три тисячі сімсот дев`яносто чотири гривні, 61 копійка); надбавки за виконання особливо важливої роботи - 208 605,87 грн. (двісті вісім тисяч шістсот п`ять гривень, 87 копійок); надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 7 911,03 грн. (сім тисяч дев`ятсот одинадцять гривень, 03 копійки);
- стягнути з Запорізької обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909973) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) в рахунок протиправно ненарахованої та невиплаченої заробітної плати за час його публічної служби у період з 17.11.2016 року по 28.10.2019 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області та в рахунок відшкодування шкоди, завданої пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI, який Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6- р/2020 у справі № 1-223/2018(2840/18) визнаний неконституційним в частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-УІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування», заробітну плату прокурора в загальному розмірі 1 846 375,71 грн.Додин мільйон вісімсот сорок шість тисяч триста сімдесят п`ять гривень, 71 копійка), в тому числі: посадового окладу - 728 741,44 грн. (сімсот двадцять вісім тисяч сімсот сорок одна гривня, 44 копійки); надбавки за вислугу років - 238 226,66 грн. (двісті тридцять вісім тисяч двісті двадцять шість гривень, 66 копійок); надбавки за виконання особливо важливої роботи - 777 712,81 грн. (сімсот сімдесят сім тисяч сімсот дванадцять гривень, 81 копійка); надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 101 694,80 грн. (сто одна тисяча шістсот дев`яносто чотири гривні, 80 копійок);
- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909938) та Запорізької обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909973) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог;
- у випадку повного або часткового задоволення позовних вимог встановити судовий контроль за виконанням відповідного рішення суду та зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909938) і Запорізьку обласну прокуратуру (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909973) подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 працював в органах прокуратури України з 05.07.2002 року по 28.10.2019 року. Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" № 79-УІІІ від 28.12.2014 (набрання чинності з 01.01.2015) внесено зміни до п. 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" та визначено, що стаття 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ), виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-УІІ від 14.10.2014 року застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 6-р/2020 від 26.03.2020 року у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України. Бездіяльністю прокуратури Дніпропетровської області та прокуратури Запорізької області порушено право власності на отримання заробітної плати у повному розмірі, гарантованої ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З урахуванням викладеного, позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження; зупинено провадження у справі №160/5873/21 до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції по справі № 160/6949/20.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
13.05.2021 року представником відповідача-2 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-2 позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні. В обгрунтування правової позиції зазначив, що обласна прокуратура фінансується головним розпорядником коштів відповідно до чинного законодавства, а саме Офісом Генерального прокурора. Структура та умови оплати праці з 14.06.2012 року встановлювались відповідно до Постанови №505. Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 року №6-р/2020 не має ретроспективності та не може вплинути на спірні правовідносини між ОСОБА_1 та Запорізькою обласною прокуратурою у період з 17.11.2016 року по 28.10.2019 року, оскільки вони виникли до прийняття такого рішення. Відповідач вважає, що саме Закон №1697 та Закон №113, а не Бюджетний кодекс України (норма якого визнана неконституційною) передбачає оплату праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури"), які на сьогодні є чинною.
18.05.2021 року представником відповідача-1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що прокуратура Дніпропетровської області не мала правових підстав для нарахування та виплати позивачу заробітної плати поза межами видатків Державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №113 за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури (постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури"). Пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113 передбачено, що день початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті "Голос України". Відповідач вважає, що саме Закон №1697 та Закон №113, а не Бюджетний кодекс України (норма якого визнана неконституційною) передбачає оплату праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури"), які на сьогодні є чинною. Статтею 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Згідно з вимогами зазначеної статті Кодексу та розміру загальної суми, передбаченої в Законі України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на утримання органів прокуратури, Офісом Генерального прокурора проведені розрахунки сум на оплату праці у розрізі прокуратур усіх рівнів для затвердження їх у відповідних кошторисах видатків на цей рік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури". Відповідач вказує, що Дніпропетровська обласна прокуратура здійснює свою діяльність виключно в межах законодавства.
Позивач не погодившись з ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 року у частині зупинення провадження у справі, подав апеляційну скаргу.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 року скасовано в частині зупинення провадження, справу направлено для продовження розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 року продовжено розгляд справи №160/5873/21, призначено підготовче судове засідання на 20.07.2021 року.
12.07.2021 року на офіційну електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 20.07.2021 року, без участі позивача та представника позивача.
В підготовче засідання, призначене на 20.07.2021 року, представники сторін не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом відкладено розгляд справи на 03.08.2021 року.
В підготовче засідання, призначене на 03.08.2021 року, прибули представник позивача та представник відповідача-1. Судом відкладено розгляд справи до 02.09.2021 року.
11.08.2021 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив відповідача-2, в якій вказано, що відповідач-2, застосовуючи правові норми в умовах їх колізії, мав обрати вірні правові норми для застосування, а саме застосовувати до спірних правовідносин виключно положення Закону №1697 та не застосовувати до спірних правовідносин норми, які суперечать йому. Органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Закон №113 не є належним джерелом правового регулювання відносин з оплати праці прокурорів, оскільки з ч.1 ст.81 Закону №1697, єдиним належним джерелом правового регулювання відносин з оплати праці прокурорів є сам Закон №1697. Вказує, що строк звернення до суду з відповідним позовом є необмеженим.
11.08.2021 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив відповідача-1 з викладенням правової позиції, аналогічної заявленій у відповіді на відзив відповідача-2.
31.08.2021 року представником позивача подано заяву про відкладення розгляду справи.
01.09.2021 року представником відповідача-1 подано клопотання про повернення позивачу відповіді на відзив.
В підготовче засідання, призначене на 02.09.2021 року, представники сторін не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом відкладено розгляд справи на 21.09.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №160/5873/21 на 30 днів.
21.09.2021 року представником відповідача-1 подано до суду клопотання про долучення додаткових документів.
В підготовче засідання, призначене на 21.09.2021 року, прибули представник позивача та представник відповідача-1. Представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні по суті на 19.10.2021 року.
18.10.2021 року представником позивача подано заяву про відкладення розгляду справи.
В судове засідання, призначене на 19.10.2021 року, представники сторін не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом відкладено розгляд справи на 21.10.2021 року.
В судове засідання, призначене на 21.10.2021 року, з`явились представники позивача та відповідачів-1,2.
Представники позивача та відповідачів-1,2 підтримали обрані правові позиції.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .
Згідно з копією трудової книжки серії НОМЕР_3 від 27.11.2001 року, ОСОБА_1 працював в органах прокуратури України на різних прокурорсько-слідчих посадах з 05.07.2002 року по 15.11.2016 року в прокуратурі Дніпропетровської області; з 17.11.2016 року по 28.10.2019 року в прокуратурі Запорізької області.
Позивач зазначає, що в період з липня 2015 року по листопад 2016 року відповідачем-1 та з листопада 2016 року по жовтень 2019 року відповідачем-2 позивачеві нараховувалась заробітна плата згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури". Видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснювалися в межах асигнувань, передбачених у Державному бюджеті на 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки для органів прокуратури.
Тобто, позивачу було нараховано заробітну плату у розмірі, що є меншим ніж встановлений ст. 81 Закону України "Про прокуратуру".
Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо невиплати позивачу посадового окладу, визначеного за ч. 3 ст.81 Закону України "Про прокуратуру" за період з 01.07.2015 року по 28.10.2019 року, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

14 жовтня 2014 року прийнято Закон України "Про прокуратуру", який набрав чинності 15 липня 2015 року.

Відповідно до частини третьої статті 81 Закону України "Про прокуратуру" (далі - "Закон") посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Частиною дев`ятою статті 81 Закону передбачено, що фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною першою статті 90 Закону визначено, що фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Підпунктом 1 пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" доручено Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

Згідно зі статтями 8 і 13 Закону України "Про оплату праці" умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Частинами першою і другою статті 23 Бюджетного кодексу України встановлено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Законом України від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26 яким встановлено, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено, що положення частини другої статті 33, статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналогічні положення закріплені у пункті 11 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік".

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів та інші виплати. Видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури (пункти 2 і 6).

Постановами Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року №763 і від 9 грудня 2015 року №1013 унесені відповідні зміни до схем посадових окладів працівників органів прокуратури.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 у справі №1-223/2018(2840/18) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Водночас Законом України від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", якого доповнено пунктом 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, яким встановлено, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Також, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено, що положення частини другої статті 33, статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", як спеціальним законом, який регулює бюджетні відносини, у тому числі й питання заробітної плати працівників органів прокуратури, які фінансуються з державного бюджету, надано повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір і порядок виплати заробітної плати працівників органів прокуратури.

Схема посадових окладів працівників органів прокуратури затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури", зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року №763 і від 9 грудня 2015 року №1013.

Підпунктом 1 пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" доручено Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

Однак, Кабінет Міністрів України вказаного не здійснив, тоді як реалізація положень Закону України "Про прокуратуру" є неможливою без унесення відповідних змін як до Постанови КМУ №505, так і до Бюджетного кодексу України й законів про Державний бюджет України на відповідні періоди, щодо заробітної плати працівників органів прокуратури.

Зміни до Постанови КМУ №505, зокрема, щодо розмірів окладів працівників органів прокуратури не вносились, законами про Державний бюджет України на відповідні періоди не було передбачено видатки на реалізацію положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру", а отже відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати поза межами видатків Державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання збільшення видатків Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у розмірі, встановленому Законом України "Про прокуратуру".

До того ж, як зазначено у рішенні Конституційного суду України від 3 жовтня 1997 року у справі №18/183-97, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Наведені висновки узгоджуються з усталеною судовою практикою, висловленою, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №823/774/16, від 20 лютого 2019 року в справі №808/2718/17, від 18 березня 2020 року в справі №0640/3667/18, від 7 травня 2020 року в справі №802/1179/16-а.

Щодо доводів позивача стосовно прийнятого Конституційним Судом України рішення від 26 березня 2020 року №6-р/2020 у справі №1-223/2018(2840/18), суд зауважує наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 у справі №1-223/2018(2840/18) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України передбачено, що положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Водночас, як визначено частиною другою статті 152 Конституції України і частиною першою статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У Рішенні від 30 вересня 2010 року №20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до Конституції України" від 8 грудня 2004 року №2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Подібний висновок також висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 4819/49/19, за яким: рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію, тобто поширюється на правовідносини, що виникли або тривають після його ухвалення (за винятком тих випадків, якщо інше встановлено Конституційним Судом України безпосередньо у тексті ухваленого рішення).

Суд наголошує, що дія окремого положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, згідно рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 у справі №1-223/2018(2840/18), втратила чинність 26 березня 2020 року.

Позивач фактично просить визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо невиплати посадового окладу, визначеного за ч. 3 ст.81 Закону України "Про прокуратуру" за період з 01.07.2015 року по 28.10.2019 року.

Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 року №6-р/2020 на спірні правовідносини за період з 01.07.2015 року по 25.03.2020 року не може вплинути, оскільки такі виникли до прийняття указаного рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.09.2021 року у справі № 320/1874/19.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність у відповідачів правових підстав здійснення позивачу оплати праці за період з 01.07.2015 року по 28.10.2019 року в інший спосіб, ніж встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури", що виключає наявність бездіяльності відповідача щодо неналежного розрахунку та підстав для стягнення заробітної плати.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідачі виконали покладений на них ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довели правомірність своїх дій, чим спростували твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат та витрат на правову допомогу згідно зі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивача звільнено від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 132, 139, 246-247, 249, 255, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дніпропетровської обласної прокуратури (пр-т. Дмитра Яворницького, 38, м. Дніпро, 49044, ) та Запорізької обласної прокуратури (вул. Матросова Олександра, б29А, м. Запоріжжя, 69005, ) про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22 жовтня 2021 року.

Суддя В.С. Віхрова