Справа № 518/309/21
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 р. м.ОдесаСправа № 518/309/21

Головуючий І інстанції Алексєєва О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 24 травня 2021 року (смт. Ширяєве, дата складання повного тексту рішення - 25.05.2021р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

11.03.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Ширяївського районного суду Одеської області із адміністративним позовом до УПП в Одеській області ДПП та Департаменту патрульної поліції, у якому просив суд скасувати постанову від 26.02.2021р. серії ДП18 №798978 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.02.2021р. позивач, керуючи автомобілем марки ЗАЗ 110206 (номерний знак НОМЕР_1 ), рухався автошляхом М05 в напрямку м. Одеса. Під`їжджаючи до повороту до населеного пункту Єреміївка, позивач, рухаючись зі швидкістю приблизно 70-75 км/год., перестроївся в ліву смугу руху для випередження автомобіля «КАМАЗ», який рухався в правій смузі руху в попутному напрямку з меншою швидкістю. Випередивши цей автомобіль, позивач перестроївся у праву смугу з дотриманням всіх вимог правил дорожнього руху. У цей момент позивач побачив екіпаж патрульної поліції обабіч дороги та поліцейського, на вимогу якого він зупинив свій автомобіль. Після зупинки позивача, поліцейський повідомив йому про невиконання вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» (т.б. замість встановленої швидкості 50 км/год., позивач рухався - 75 км/год), чим порушено ч.1 ст.122 КУпАП. Усні пояснення позивача щодо того, що в ситуації, що склалася, він не міг бачити вказаний дорожній знак, а тому не міг і виконати його вимоги, поліцейським було проігноровано, та винесено постанову серії ДП18 №798978 від 26.02.2021р., якою накладено штраф у розмірі 255 грн. Разом із тим, як зазначає позивач, розташування дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», на його думку, не відповідало вимогам, встановленим положеннями п.8.21 «Правил дорожнього руху України» (т.б. цей знак встановлений тільки з однієї сторони обабіч дороги, яка має дві полоси для руху в одному напрямку). Також, позивач звертає увагу й на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським не було роз`яснено права та обов`язки, внаслідок чого він не міг скористатися своїми правами: дати письмові пояснення з приводу дорожніх умов, що склалися, подати відповідні докази та заявити клопотання. З вказаних підстав позивач вважав оскаржувану постанову незаконною.

Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 21.04.2021р. до участі у даній справі в якості співвідповідача залучено Департамент ПП.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 24 травня 2021 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 26.02.2021р. серії ДП18 №798978, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Справу відносно ОСОБА_1 - закрито.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач 16.06.2021р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 24.05.2021р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

23.06.2021р. матеріали даної справи, разом із апеляційною скаргою УПП в Одеській області ДПП, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021р. відповідачу продовжено строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд даної адміністративної справи, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність достатніх підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

26.02.2021р. інспектором взводу №2 роти №3 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенантом поліції Гупалюк Е.В. прийнято постанову серії ДП18 №798978 про накладення на водія ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Як видно зі змісту вказаної постанови, позивач, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ-110206», д.н. НОМЕР_1 , 26.02.2021р. о 13.30 год. на трасі «М-05 + 428 км» рухався зі швидкістю 75 км/год., т.б. перевищив допустиму швидкість на 25 км/год., порушивши при цьому п.12.9.б «Правил дорожнього руху України», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Станом на 26.02.2021р. на ділянці автодороги М-05 Київ-Одеса, 428 км, в напрямку до м.Одеса були встановлені дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» один - 90 км/год., потім один - 70 км/год., потім один - 50 км/год. Вказані знаки в напрямку до м. Одеса розміщені обабіч дороги справа.

На вказаній вище ділянці дорога має по дві смуги в обох напрямках.

Розміщення дорожніх знаків підтверджується «Тимчасовою схемою організації дорожнього руху на період капітального ремонту на автомобільній дорозі загального користування державного значення М-05 Київ-Одеса, км 427+184 - км 429+875 (транспортна розв`язка)» (затв. начальником Служби автомобільних доріг в Одеській області та погодженою начальником Управління патрульної поліції в Одеській області 06.07.2020р.), наданими сторонами фотознімками, відеозаписом та визнається сторонами.

Так, листом УПП в Одеській області від 13.04.2021р. за №8179/41/13/11/03-21, адресованим начальнику Служби автомобільних доріг в Одеській області, запитано інформацію щодо дорожніх знаків та швидкісного режиму на ділянці автодороги «М-05 Київ-Одеса, 428 км», зокрема, станом на 26.02.2021р. та щодо відповідності їх розміщення вимогам ДСТУ 4100:2014 та п.8.2-1 «Правил дорожнього руху України».

Відповідно до листа-відповіді Служби автомобільних доріг в Одеській області від 19.04.2021р. за №01-1250/12, дорожні знаки на ділянці 428 км облаштовувалися з урахуванням вимог ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні вимоги. Правила застосування», були розташовані на вказаній ділянці станом на 26.02.2021р. Водночас, лист не містить відповіді щодо відповідності розміщення дорожніх знаків вимогам п.8.2-1 «Правил дорожнього руху України».

Не погоджуючись із правомірністю винесення відповідачем постанови від 26.02.2021р. серії ДП18 №798978 про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Даним конституційним положенням кореспондує ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII, поліція, відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Поліція, відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням «Правил дорожнього руху» його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п.11 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. №3353-ХІІ, встановлюють «Правила дорожнього руху» (затв. постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306 із змінами та доповненнями).

У силу вимог ч.5 ст.14 Закону №3353-ХІІ, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За змістом п.п.1.3, 1.9 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За визначенням ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч.1 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність водіїв транспортних засобів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів та ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У той же час, ст.7 КУпАП передбачено те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами та посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів та зміцнення законності.

Положеннями ст.280 КУпАП закріплено «обов`язок» посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Доказами ж в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини цієї особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, на підставі своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин кожної справи.

Як встановлено з матеріалів даної справи та змісту оскаржуваної постанови, підставою для прийняття цієї постанови від 26.02.2021р. серії ДП18 №798978 стало порушення позивачем вимог пп. «б» п.12.9. ПДР України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Основоположним доводом позивача фактично є «неналежна» організація дорожнього руху, зокрема, відсутність про дубльованого дорожнього знаку про обмеження максимальної швидкості, що, у свою чергу, позбавило можливості усвідомити необхідність здійснення руху із дотриманням відповідної швидкості.

Так, згідно з пп. «б» п.12.9. ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п.п.12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до пп. «и» п.30.3 цих Правил.

Відповідно до п.8.2-1 ПДР України, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил та повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому, дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною.

Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли б сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Пунктом 10.1.1 Правил розташування дорожніх знаків визначених Національним стандартом України - ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» встановлено те, що дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо). Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямом руху.

Дорожні знаки потрібно встановлювати з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (допускають установлювати на присипній бермі), на тротуарі, розділювальній смузі, газоні тощо та над дорогою, крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом. На дорогах із двома і більше смугами для руху в одному напрямку знаки, що встановлені з правого боку дороги, потрібно дублювати. Дублюючі знаки потрібно установлювати на розділювальній смузі, а у разі її відсутності - над дорогою або на лівому боці дороги, якщо для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги. Дорожні знаки допускають розміщувати на опорах зовнішнього освітлення, електрозв`язку, інших інженерних мереж (п.10.2.4 ДСТУ 4100-2014).

Статтею 6 Конвенції «Про дорожні знаки та сигнали» від 08.11.1968р. визначено, що дорожні знаки встановлюються таким чином, щоб їх легко та своєчасно могли розпізнати водії, для яких вони призначені. Будь-який знак, встановлений на стороні дороги, що відповідає напрямку руху повинен бути повторений над проїжджою частиною або на протилежній стороні дороги, якщо місцеві умови такі, що цей знак може не бути своєчасно замічений водіями транспортних засобів, для яких він призначений.

Матеріалами справи беззаперечно підтверджується, що в місці розміщення знаку 3.29 дорога загального користування державного значення, по якій здійснював рух позивач, має більше, ніж одну смугу для руху в одному напрямку (по дві смуги в кожному напрямку), однак знак 3.29 в напрямку руху до м. Одеса встановлено лише обабіч дороги - праворуч.

Разом із тим, на розділювальній смузі, над проїзною частиною або ж на протилежному боці дороги вказаний знак не дублюється.

Вказана обставина є однією із вирішальних при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення, проте працівниками поліції при прийнятті оскаржуваної постанови врахована не була.

Колегія суддів звертає увагу на те, що частина автодороги «М-05 Київ-Одеса» є автомобільним шляхом загального користування державного значення та має 2 (дві) смуги для руху в одному напрямку, що веде до обов`язкової наявності дублюючого знаку, так як при інтенсивному трафіку або аварійній зупинці вантажного транспорту на узбіччі, може бути обмежена видимість знаку, який встановлено праворуч дороги, що, відповідно, унеможливить видимість конкретного знаку іншими учасниками дорожнього руху. Тобто, неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Таким чином, у даному випадку, знак 3.29 фактично був розташований з порушенням вимог п.8.2-1 ПДР України.

Встановлені обставини підтверджують висновок суду першої інстанції про те, що неналежне забезпечення виконання п.8.2-1 ПДР України в частині дублювання дорожнього знаку створило ситуацію, за якої при здійснені маневру (випередження автомобіля КАМАЗ) позивач дійсно не міг бачити знак 3.29 «обмеження швидкості 50 км/год».

Зазначений факт відповідачем не спростовано, оскільки матеріали справи, зокрема, відзив на позовну заяву не містить відповідних заперечень та пояснень. Більше того, до суду апеляційної інстанції відповідачем також не було надано доказів на спростування тверджень позивача стосовно відсутності «дублюючого» дорожнього знаку.

Підсумовуючи, слід зазначити, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, фактично є недоведеним.

До того ж, судова колегія, окрім зазначеного, також вважає за необхідне звернути увагу й на той факт, що як вбачається з матеріалів справи, спірна постанова інспектора, яку останній вручив позивачу, не містить жодних посилань на технічні засоби (їх назви, серійні номери, тощо), за допомогою яких було зафіксовано факт перевищення позивачем швидкості та здійснено відеозапис обставин складання та вручення спірної постанови, у зв`язку з чим, згідно положень ч.3 ст.283 КУпАП, такі відеозаписи не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, слід вказати, що аналогічна правова позиція з цього питання була неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, в постанова від 15.11.2018р. по справі №524/5536/17, від 24.01.2019р. по справі №428/2769/17.

Інші наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не впливають на правову кваліфікацію спірних правовідносин та не спростовують висновків суду першої інстанції, а наведені судом апеляційної інстанції висновки достатні для встановлення протиправності постанови відповідача про адміністративне правопорушення.

Слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано відповідачем при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

З огляду на зазначене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.286,308,311,315,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення, а рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 24 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25.10.2021р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко