Справа № 177/1409/21
Суддя: Строгова Г. Г.
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 177/1409/21
Провадження № 2-аз/177/1/21
У Х В А Л А

Іменем України

22.10.2021 суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Строгова Г.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,- , -

В С Т А Н О В И В:

21.10.2021 до Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що в провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебуває справа №177/1409/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №104757 від 17.09.2021 року. Вказана постанова вже направлена до виконання до виконавчої служби і наразі існує загроза здійснення виконавцем подальших примусових заходів, спрямованих на виконання оспорюваної постанови, що в свою чергу, у разі ухвалення судом рішення про скасування відповідної постанови не буде в повній мірі відновлювати порушених прав позивача і ускладнить або взагалі унеможливить виконання майбутнього рішення суду у зв`язку із чим позивач просить задовольнити його заяву про забезпечення позову та зупинити стягнення на підставі постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №107757 від 17.09.2021 відносно ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 154 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно пунктами 1, 2 частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Положеннями пунктів 1, 2 частини 1 статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено шляхом зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта або забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову "зазначено, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, в заяві про забезпечення позову позивач зазначає про те, що в провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебуває справа № 177/1409/21 за його позовом про скасування постанови серії БАВ №104757 від 17.09.2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення, яка вже направлена для виконання до виконавчої служби у зв`язку із чим, на думку позивача, існує загроза здійснення виконавцем подальших примусових заходів з виконання вказаної постанови, проте копії постанови про відкриття виконавчого провадження щодо виконання вказаної постанови до заяви не додано, що в свою чергу позбавляє суд пересвідчитись в розумності, обґрунтованості і адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову від 12.10.2021 року.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 248 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпеченні позову - відмовити.

Ухвала про відмову в забезпеченні позову може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а учаснику справи, якому повне рішення не були вручені у день її проголошення або складення протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.Г.Строгова