Справа № 522/15782/21
Суддя: Бондар В. Я.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/383/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Бойко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участі третьої особи: заступник головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охоронною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеської області Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області Романча Сергій Васильович, про визнання протиправною і скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25.08.2021 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Головного Управління (далі ГУ) Держгеокадастру в Одеській області, за участі третьої особи: заступника головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області ГУ Держгеокадастру в Одеській області Романча С. В. про визнання протиправною і скасування постанови №ДК/0124По/08/01/-21 від 06 серпня 2021 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 06 серпня 2021 року заступником головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області ГУ Держгеокадастру в Одеській області Романча С. В., встановлено наявність його, директора ТОВ «Краншип» ОСОБА_1 , вини у самовільному зайнятті земельної ділянки площею 0,9224га комунальної власності сільськогосподарського призначення та земельної ділянки площею 0,0097 га державної власності із земель водного фонду на території Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, на 40 км. р. Дунай, (за межами м. Кілія), тобто факт порушення ним п. «б» ч.1 ст.211 Земельного кодексу України, заподіяння правопорушенням матеріальної шкоди (збитків) у сумі 3088,20 грн. та у сумі 51,89 грн., відповідно; і як наслідок прийнято постанову від 06.08.2021р., якою ухвалено справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.53-1 КУпАП, стосовного ОСОБА_1 закрити, а матеріали справи передати ГУНП в Одеській області для прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України, у зв`язку з наявністю в його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Позивач вважає оскаржену постанову протиправною і необґрунтованою, оскільки не встановлено його вини у самовільному зайнятті земельної ділянки, не враховано те, що він є власником комплексу нежитлових будівель і споруд, разом з якими набув право на земельну ділянку, на якій вони розташовані; що на теперішній час є чинними, також укладені з відповідальними органами державної влади, договір на право користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності від 28 червня 2020 року та договір про встановлення сервітуту щодо водогосподарського об`єкту від 28 грудня 2020 року; що перевірка і складання протоколу про адміністративне правопорушення з боку відповідача здійснювалися з порушенням встановленого законом порядку, а постанову винесено без наявності належних і достовірних доказів.

Ухвалою суду від 27.08.2021 року поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на звернення до суду з даним адміністративним позовом, провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 06.09.2021 року.

У судовому засіданні 06.09.2021 року було відкладено розгляд справи на 20.10.2021 року, адже відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, до суду з жодними заявами не зверталися.

До суду 10.09.2021 року надійшов відзив Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, відповідно до якого просять відмовити у задоволенні позову.

Відзив мотивований тим, що в результаті проведеної перевірки було встановлено, що на території Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області на березі 40 км. Р. Дунай розташована земельна ділянка площею 0,9488 га. Така земельна ділянка не передана у власність чи у користування, належить до державної комунальної форми власності. Під час обстеження встановлено, що доступ до земельної ділянки обмежено металевим парканом, на ділянці розташована капітальна споруда, вантажний комплекс, трансформатор. У Державному реєстрі речових прав відсутня інформація щодо наявного у позивача права користування земельною ділянкою, тому доводи позивача спростовуються. Тож, позивач самовільно зайняв земельну ділянку. Протокол отримувати відмовився, на засідання комісії не з`явився, хоча викликався належним чином.

До суду 27.09.2021 року надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач не погоджується з доводами відповідача, адже земельна ділянка слідує за нерухомим майном, а ТОВ «КРАНШИП» стало власником комплексу нежитлових будівель і споруд «Бетонно-змішувальний вузол». Також між ТОВ «Краншип» та Кілійською державною адміністрацією Одеської області 28.06.2020 року було укладено договорів про право на користування місцями для тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності. Копію протоколу для отримання позивачу не надавали, на засідання його не викликали.

У судове засідання 20.10.2021 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Від представника ОСОБА_1 Процик М.В. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що у період з 13.07.2021 р. по 26.07.2021 р. ГУ Держгеокадастру в Одеській області на підставі наказу від 13.07.2021 за № 405-ДК вирішено здійснити державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства щодо використання та охорони земель всіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки щодо об`єкту несформованої земельної ділянки площею 0,9 га, яка розташована на території Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області на березі 40 км. р. Дунай (за межами населеного пункту). Наказ видано на підставі листа управління Служби безпеки України в Одеській області від 07.07.2021 № 65/3/3-3449 (вх № 10-4914/0/1-21 від 08.07.2021.)

За результатами перевірки 26.07.2021р. складено акт перевірки дотримання земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки (розташованої на території Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області на березі 40 км. р. Дунай (за межами населеного пункту)) за № 405-ДК/359/АП/09/01/-21. Згідно з вказаним актом перевіряючим встановлено порушення вимог земельного законодавства, зокрема п. «б» ч.1 ст.211 ЗК України, керівником ТОВ «Краншип» Ніяким І.М., відносно земельної ділянки площею 0,9224 га комунальної власності сільськогосподарського призначення та земельної ділянки площею 0,0097 га державної власності із земель водного фонду на території Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, на 40 км. р. Дунай, (за межами м. Кілія) (а.с.45-51).

У зв`язку з зазначеним 30.07.2021 року старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області ГУ Держгеокадастру в Одеській області Коробко Я.Г. стосовно керівника ТОВ «Краншип» ОСОБА_1 було складено 2 протоколи про адміністративне правопорушення № 405-ДК/0130П/07/01/-21 і № 405-ДК/0131П/07/01/-21 (а.с.52-57).

За змістом 2 протоколів про адміністративне правопорушення перевіркою встановлено факт самовільного зайняття ТОВ «Краншип» земельної ділянки площею 0,9224 га комунальної власності сільськогосподарського призначення та земельної ділянки площею 0,0097 га державної власності із земель водного фонду на території Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, на 40 км. р. Дунай, (за межами м. Кілія), встановлено заподіяння правопорушенням матеріальної шкоди (збитків) у сумі 3088,20 грн. та у сумі 51,89 грн., відповідно, тобто факт вчинення правопорушень, передбачених ст.53-1 КУпАП та п. «б» ч.1 ст.211 ЗК України.

06 серпня 2021 року заступником головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області ГУ Держгеокадастру в Одеській області Романча С.В. прийнято постанову, якою вирішено справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.53-1 КУпАП, яке вчинив директор ТОВ «Краншип» ОСОБА_1 , закрити, а матеріали справи передати ГУНП в Одеській області для прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України, з висновком про наявність в діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч.2 ст.197-1 КК України (а.с.58-65).

Згідно зі ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За приписами ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 14 КУпАП визначено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Разом з тим, згідно зі ст. 145 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до приписів ст.120 ЗК України та приписів ст.377 ГК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з наданими позивачем копією договору купівлі продажу від 17.09.2019, копією протоколу загальних зборів ТОВ від 20.09.2019 та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.09.2019р. ТОВ «Краншип» з 25.09.2019 є власником комплексу нежитлових будівель і споруд «Бетонно-змішувальний вузол», загальною площею 262,7 кв. м., за адресою: Одеська область м. Кілія Кілійського району Одеської області, комплекс нежитлових будівель і споруд № 12 (територія Кілійської міської ради), у зв`язку з передачею комплексу до статутного капіталу ТОВ співзасновником ОСОБА_2 , який в свою чергу придбав його на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 17.09.2019 (а.с.9-22).

За змістом витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.09.2019 та технічного паспорту включно зі схемами на експлікаціями площ комплекс набутих ТОВ «Краншип» будівель і споруд складається: з будівлі «А» площею 50,3 кв.м, будівлі «Б» площею 192,8 кв.м, будівлі «В» площею 19,6 кв.м, надвірних споруд 1-3,І, і розташований на земельній ділянці площею 11894 кв.м. (а.с.23).

За правилами ст.12 ч.5 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (провадження № 12-143гс18) зроблено правовий висновок про принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди; зазначено, що підстави та порядок переходу права на земельну ділянку при переході права власності на розташовані на ній житловий будинок, будівлю або споруду визначаються статтею 377 ЦК України та статтею 120 ЗК України. Також у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

Обставини та обсяг переходу до ТОВ «Краншип» прав на земельну ділянку разом з комплексом нежитлових будівель і споруд «Бетонно-змішувальний вузол», загальною площею 262,7 кв. м., ГУ Держгеокадастру в Одеській області під час здійснення перевірки не дослідило і належного аналізу та оцінки їм не надало.

Окрім того, із наданих позивачем письмових доказів (копії договору, схеми розташування тимчасових споруд, паспорту прив`язки) вбачається, що за зверненням ТОВ «Краншип» до Кілійської райадміністрації Одеської області 28 червня 2020 року між Кілійською державною адміністрацією Одеської області та ТОВ «Краншип» на 5 років (тобто до 28 червня 2025 року) був укладений договір на право користування місцями для тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, у відповідності з яким позивач за плату отримав право тимчасово використовувати місце для розташування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на території Кілійської міської ради (за межами населеного пункту) Кілійського району Одеської області, а також отримав прилеглу територію, згідно схеми благоустрою. У відповідності з копією договору від 28 грудня 2020 року, укладеного між Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства та ТОВ «Краншип» про встановлення сервітуту, позивач на строк до 30 грудня 2021 року отримав у користування водогосподарський об`єкт захисну дамбу вздовж річки Дунай в Кілійському районі Одеської області на ділянці, розташованої в районі 40-го кілометру р. Дунай, що належить до державної власності та знаходиться в господарському віданні надавача Сервітутних прав (24-41).

Вищенаведені договори є чинними, виконуються сторонами і ніким не оспорені. Доказів зворотного відповідачем не представлено.

Тоді як за ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Разом з тим, за приписами статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З огляду на вказані норми Земельного кодексу України, товариство, як новий власник нерухомого майна, зобов`язаний був належно оформити та зареєструвати своє речове право на земельну ділянку, на якій розташовані набуті ним об`єкти нерухомості.

Проте, Верховний суд у постанові від 14 березня 2019 року по справі № 902/341/17 зазначив, що у вирішенні питання про наявність ознак самовільного зайняття земельної ділянки необхідно враховувати, що саме по собі користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. У вирішенні таких спорів необхідним є встановлення наявності у особи, в силу закону, права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування. Отже, самовільне зайняття земельної ділянки є відмінним від користування земельною ділянкою за відсутності належним чином оформлених документів на неї.

Вищевказані обставини щодо наявності права у позивача на отримання земельної ділянки у власність чи в користування відповідач при прийнятті постанови не з`ясовував.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Згідно із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем вказані норми КУпАП щодо позивача дотримані не були.

У відповідності зі ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відомостей про те, що позивач запрошувався для складання протоколів, і йому була надана можливість надати пояснення, внести зауваження до протоколу тощо відсутні. У протоколі невірно зазначена адреса реєстрації позивача як АДРЕСА_1 , в той час як попередньою адресою місця реєстрації позивача є АДРЕСА_2 , а з 07.112016 року місце реєстрації взагалі змінилося, про що свідчить паспорт громадянина України (а.с.7-8). Протокол не містить зазначення про свідків, які можуть підтвердити відмову ОСОБА_1 від підпису та отримання протоколу, як про то вказано в протоколі.

Як вказує позивач, якості доказу, який свідчить про наявність адміністративного (або кримінального) правопорушення до адміністративної справи долучено «матеріали земельно-кадастрової зйомки (геодезичні роботи)», які були надані УСБУ в Одеській області та проведені ПП «Меридіан і паралель». Саме з посиланням на цей письмовий документ посадовою особою Управління з контролю за використанням та охороною земель зроблено висновок про перебування нібито самовільно зайнятої ділянки в межах прибережної захисної смуги та у водоохоронній зоні.

Проте, до матеріалів справи такий доказ не додано.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Факт скоєння адміністративного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами.

Частиною 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1.ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

До відзиву не додано жодного доказу.

Враховуючи вищезазначене, не доказаними є обставини про встановлення самовільного зайняття площі земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення у розмірі 0,9224 га та площі земельної ділянки державної власності із земель водного фонду у розмірі 0,0097 га, на території Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, на 40 км. р. Дунай, (за межами м. Кілія). Точних координат, опису меж, розмежувань з сусідніми ділянками, інших точних вимірів і даних щодо згаданих земельних ділянок із наявних доказів не вбачається. Докази зазначені в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 26.07.2021 суду не представлені.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, діє принцип презумпції невинуватості особи, допоки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23 - рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні ( п. 4. 1 ).

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Висновки наведені в оскарженій постанові про доведеність вини позивача у скоєнні самовільного зайняття земельної ділянки, про наявність в його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України є такими, що не відповідають обставинам справи і не ґрунтуються на зібраних по справі доказах.

Таким чином, оскільки вина позивача у скоєнні самовільного зайняття земельної ділянки не доведена належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова про закриття провадження у справі і направлення матеріалів справи до Головного Управління Національної поліції в Одеській області для прийняття рішення в порядку ст.214 КПК Українии є незаконною і підлягає скасуванню.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст. ст.9, 53-1, 245, 247, 251, 252, 255, 278, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 10, 11, 72-77, 241-244, 293, 295, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83), за участі третьої особи: заступник головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охоронною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеської області Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області Романча Сергій Васильович (м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83), про визнання протиправною і скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області Романчі С.В. за № 405-ДК/0124По/08/01/-21 від 06 серпня 2021 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.53-1 КУпАП, стосовно директора ТОВ «Краншип» ОСОБА_1 закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 23.10.2021 року.

Суддя В.Я. Бондар