Справа № 360/3609/21
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 жовтня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3609/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Басової Н.М.

при секретарі судового засідання: Бутенко К.В.,

за участю:

представника позивача: Ратушної О.С.,

за відсутності позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до керівника Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області Заїка Олександра Сергійовича про визнання протиправним та скасування індивідуального акту,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до керівника Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області Заїка Олександра Сергійовича (далі - відповідач, керівник Лисичанської МВЦА), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження №3-кд від 07.06.2021 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », а також відшкодувати сплачений судовий збір за подачу позову.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що працює на посаді спеціаліста 1 категорії відділу з питань документообігу та діловодства Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області з 01.04.2021.

26.04.2021 о 17.03 год. в соціальній мережі «Фейсбук» на сторінці особи з особистим

профілем на ім`я « ОСОБА_3 » з`явилося повідомлення щодо підняття вартості проїзду по маршруту Лисичанськ-Привілля.

26.04.2021 о 19.30 год. позивач, в позаробочий час, знаходячись дома та не при виконанні своїх посадових обов`язків, зробила коментар зі свого особистого профілю « ОСОБА_1 » в мережі «Фейсбук» під вищевказаним повідомленням, наступного змісту (мовою оригіналу дослівно):«Тоже самое сегодня. Четыре раза ездила в город и каждый раз при выходе задавала вопрос на каком основании действуют эти тарифы? и не кто из водителей не ответил, когда и где пересматривались тарифы, не номера распоряжения, не чего, не какого документального подтверждения !!! Один лишь сказал Область, и потом целую дорогу кричал и выгонял с маршрутки за то, что я умная! А умная в том, что как может область пересматривать если у нас уже ОТГ! Очень интересно... Куда смотрит наше ВЦА или всем выгоден такой беспредел ......»

ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12.38 год. в соціальній мережі «Фейсбук» на сторінці інформаційного порталу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » була розміщена стаття (мовою оригіналу) «На маршруте « Лисичанск-Приволье » подняли цену на проезд: пассажиры не могут понять, на каком основании», в якому коментар особи з особистим профілем на ім`я « ОСОБА_3 », та коментар позивача з профілю « ОСОБА_1 » було наведено в якості прикладу оціночних суджень та особистої думки громадян (без вказівки на їх місце роботи) з питання підняття тарифів на проїзд.

Заступником керівника з питань безпеки та громадського порядку Лисичанської міської ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області ОСОБА_5 було подано документ (без дати подання, вхідного номеру та дати реєстрації) на ім`я керівника Лисичанської міської ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області Заїки О. щодо повідомлення йому про здійснення позивачем коментарю в мережі «Фейсбук», який ОСОБА_5 розцінює як порушення правил етичної поведінки посадової особи місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Національного агентства з питань державної служби від 05.08.2016 № 158, та абз. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України від 14.10.2014 № 1700-VІІ «Про запобігання корупції». ОСОБА_5 стверджує, що відповідно до Правил, посадова особа має дбати про авторитет державної служби в органах місцевого самоврядування, позитивну репутацію державних органів та органів місцевого самоврядування.

З метою недопущення такої поведінки, ОСОБА_5 запропонував притягнути її до дисциплінарної відповідальності. На документі також проставлені візи: начальнику управління з юридичної та кадрової роботи ОСОБА_7 - «відібрати пояснення», головному спеціалісту управління з юридичної та кадрової роботи ОСОБА_8 - «до виконання».

Позивач зазначила, що надала свої пояснення на ім`я заступника керівника з питань безпеки та громадського порядку Лисичанської міської ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області ОСОБА_5 (вх. № 1145/01-31 від 19.05.2021).

Однак, попри її пояснення, відповідачем було прийняте розпорядження «Про проведення службового розслідування» № 375-к від 24.05.2021, яким зобов`язано провести з 25.05.2021 по 03.06.2021 службове розслідування щодо недодержання нею, як посадовою особою місцевого самоврядування, законодавства про службу в органах місцевого самоврядування та антикорупційного законодавства, та створити задля цього відповідну комісію з проведення службового розслідування на чолі з ОСОБА_5

03.06.2021 комісія склала акт проведення службового розслідування, яким встановлено: «що спеціаліст 1 категорії відділу з питань документообігу та діловодства ОСОБА_1 , не розуміючи свою відповідальність, етичні обмеження, пов`язані з проходженням служби в органах місцевого самоврядування, не скориставшись своїм правом звернутися за роз`ясненням до органів влади чи місцевого самоврядування, виражаючи свою думку, ввела користувачів соціальної мережи та читачів статті в оману. З огляду на вищенаведене, комісія дійшла до висновку, що у зв`язку з низькою кваліфікацією та відсутністю високого рівня культури, спілкування та поведінки, спеціаліст 1 категорії відділу з питань документообігу та діловодства ОСОБА_1 сприяла розповсюдженню недостовірної інформації, що призводить до приниження авторитету органів влади та порушення законних прав та інтересів громадян».

З огляду на вищевикладене комісія дійшла до висновку про необхідність оголошення спеціалісту 1 категорії відділу з питань документообігу та діловодства ОСОБА_1 догани через недодержання нею законодавства про службу в органах місцевого самоврядування та антикорупційного законодавства.

03.06.2021 комісія також склала протокол засідання № 3, в якому вирішила запропонувати керівнику Лисичанської МВЦА накласти на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани за невиконання вимог абз. 1 ст. 2 ст. 37 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VІІ, Правил етичної поведінки посадової особи місцевого самоврядування від 05.08.2016 № 158.

За підсумками, керівником Лисичанської міської ВЦА Заїкою О. було винесене розпорядження № 3-кд від 07.06.2021 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », у відповідності до якого їй оголошено догану.

Позивач не погоджується з вказаним розпорядженням керівника Лисичанської МВЦА, вважає його протиправним і таким, що порушує її права, оскільки спілкування у соціальних мережах у позаробочий час є частиною приватного життя громадянина України, захист якого гарантований статтею 32 Конституції України.

Позивач наголошує, що її коментар містить лише її оціночні судження щодо відсутності інформації про підстави підвищення вартості проїзду у громадському транспорті, яким вона та члени її родини постійно користуються, та не має жодного прямого висловлювання щодо повноважень Лисичанської МВЦА по встановленню тарифів на перевезення пасажирів на маршруті «Лисичанськ-Привілля». Щодо безпосередньо Лисичанської міської ВЦА, то коментар містить лише одну згадку, а саме (дослівно): «Куда смотрит наше ВЦА».

При цьому позивач вважає, що цей коментар вказує лише на повноваження відповідача, надані йому п.п. 1, 5, 6 частини третьої статті 6 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації», та не є сприянням позивачем розповсюдженню недостовірної інформації. Крім того, вказаний коментар не містить образливих висловів щодо відповідача і не порушує загальновизнаних норм моралі.

Також позивач зазначила, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення у вигляді догани члени комісії із проведення службового розслідування не встановили, яку саме шкоду нанесено авторитету Лисичанської МВЦА, а також в чому виражається та якими документами підтверджено підрив довіри суспільства до служби в органах місцевого самоврядування.

Окрім того, ОСОБА_1 заперечує проти тверджень про її низьку кваліфікацію, викладених в Акті службового розслідування від 03.06.2021, адже її кваліфікація відповідає приписам п.1.2. посадової інструкції спеціаліста 1 категорії відділу з питань документообігу та діловодства: вона має повну вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістр за спеціальністю «Фінанси та кредит», та повну вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістр за спеціальністю «Публічне управління та адміністрування», вільно володіє державною мовою, має навички володіння комп`ютерною технікою в обсягах, необхідних для виконання службових обов`язків.

Позивач вважає, що в розпорядженні не доведене порушення або неналежне виконання покладених на неї саме трудових обов`язків; не встановлена її вина та наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на неї саме трудових обов`язків, що виключає наявність дисциплінарного проступку.

Підсумовуючи викладене, просила суд задовольнити її вимоги в повному обсязі (а.с.1-10).

Відповідач позов не визнав, заперечував щодо його задоволення, з цього приводу подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне.

З одного боку, є право на свободу слова, а з іншого - законний інтерес роботодавця, який, зокрема, полягає у тому, щоб працівники дотримувалися професійної етики та не завдавали шкоди його репутації.

До окремих категорій працівників у силу суспільної значущості їх посад висуваються особливі вимоги до стандартів поведінки, зокрема, в соціальних мережах.

За змістом норми передбаченої для посадових осіб органу місцевого самоврядування, а саме статті 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ та Загальних правилах етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування від 05.08.16 № 158, посадова особа має забезпечувати довіру суспільства до служби, сприяти недопущенню дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Щодо захисту приватного життя відповідач зазначив, що загальновизнаним принципом є те, що свобода однієї людини закінчується там, де порушуються права та інтереси інших людей або ж інтереси громади в особі органу місцевого самоврядування.

Не розуміючи свою відповідальність, етичні обмеження, пов`язані з проходженням служби в органах місцевого самоврядування позивач вважає, що дописи у позаробочий час допустимі. Не погоджуючись з такою тезою вважаємо, що в незалежності від того коли (робочий чи позаробочий час) було зроблено будь-який запис в особистих сторінках в соціальних мережах, посадова особа місцевого самоврядування несе повну та особисту відповідальність за зміст розміщеної інформації, яка безпосередньо стосується не тільки його особистого життя, а й службових зобов`язань. Вважає, що у спірних правовідносинах, визначальним є факт здійснення дії у вигляді коментаря посадовою особою місцевого самоврядування, при цьому, навіть якщо публікація у соціальних мережах була здійснена у позаробочий час, вказана інформація зберігалась на сторінці позивача і у робочий час.

Щодо твердженням про оціночне судження, відповідач зазначив, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).

Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Коментар же позивача щодо бездіяльності Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, на думку відповідача, є таким, що його правдивість може бути перевірена, що виключає віднесення його до оціночних суджень чи критичних зауважень.

Щодо притягнення позивача до дисціплінарної відповідальності, відповідач вказав, що до позивача застосовано захід дисциплінарного стягнення догану, відповідно до статей 139, 140, 147 КЗпП України, пунктів 5, 6 та 8 розділу II, розділу III Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства з питань державної служби від 05.08.2016 №158, статей 4, 8, 19 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», за неетичну поведінку, що завдає шкоди авторитету органів місцевого самоврядування.

Під час проведення службового розслідування, в межах наданих повноважень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950 "Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України "Про запобігання корупції" прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" отримані пояснення позивача, з яких вбачається, що позивач, не розуміючи свою відповідальність, етичні обмеження, пов`язані з проходженням служби в органах місцевого самоврядування порушила правила етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства У країни з питань держаної служби від 05.08.16 №158.

Підсумовуючи викладене, відповідач вважає, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому просив суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову (а.с.74-78).

16.08.2021 позивач подала до суду додаткові обґрунтування до позовної заяви, в яких зазначила, що з огляду на дату прийняття її - 01.04.2021 на посаду спеціаліста 1 категорії

Відділу з питань документообігу та діловодства Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області на підставі розпорядження керівника Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області № 110-к від 30.03.2021, та посадову інструкцію, в якій зазначено про зміну робочого міста (з місцем роботи у місті Новодружеськ), вважає, що станом на дату винесення оскаржуваного розпорядження № 3-кд від 07.06.2021 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », всупереч приписам пунктів 1 та 2 статті 29 КЗпП України до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором, її взагалі не ознайомлювали із документами, якими обґрунтовується та на підставі яких видане зазначене розпорядження (а.с.80-82).

04.10.2021 до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, в якій наполягала на задоволенні позовних вимог та серед іншого зазначила, що немає підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності за порушення «Правил внутрішнього трудового розпорядку військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області» (без зазначення його № та дати прийняття), - взагалі іншої юридичної особи, з якою у позивача на момент видання відповідачем оскаржуваного розпорядження № 3-кд від 07.06.2021 були припинені трудові взаємовідносини. Крім того, на момент прийняття на її посаду - 01.04.2021, її також не було ознайомлено із посадовою інструкцією, відповідно - не має підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення нею трудових обов`язків. Позивач вважає, що Лисичанська міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області є новим роботодавцем, з якою у неї 01.04.2021 був укладений новий трудовий договір. Відповідно, позивач вважає нікчемним посилання відповідача на повноваження, наданні йому як посадовій особі Законом України «Про військо-цивільні адміністрації», для того, щоб видавати розпорядження про винесення догани за порушення документів, що були видані іншими юридичними особами (а.с.155-159).

11.10.2021 від відповідача до суду надійшли письмові пояснення на відповідь на відзив, в яких серед іншого відповідач вказав на те, що Указом Президента України від 27 липня 2020 року № 293/2020 утворено військово-цивільну адміністрацію міста Лисичанськ Луганської області.

03 серпня 2020 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію юридичної особи - військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області за № 0002377.

З часу утворення військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області повноваження Лисичанської міської ради Луганської області припинено, та перейшли до військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області.

Враховуючи викладене, повноваження Лисичанської міської ради Луганської області з 03 серпня 2020 року здійснювала військово-цивільна адміністрація міста Лисичанськ Луганської області.

Указом Президента України від 19 лютого 2021 року «Про утворення та реорганізацію військово-цивільних адміністрацій у Луганській області» № 62/2021 утворено Лисичанську міську військово-цивільну адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області та реорганізовано військово-цивільну адміністрацію міста Лисичанськ Луганської області шляхом приєднання до Лисичанської міської ВЦА.

Повноваження військово-цивільних адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Таким чином, з часу створення Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області повноваження військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області припинились.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» встановлено, що з дня призначення керівника новоутвореної військово-цивільної адміністрації припиняються повноваження керівника військово-цивільної адміністрації, що припиняється. Військово-цивільна адміністрація, що припиняється, здійснює свої повноваження до дня, наступного за днем прийняття керівником новоутвореної військово-цивільної адміністрації рішення про можливість новоутвореної військово-цивільної адміністрації здійснювати повноваження, віднесені законом до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Протягом зазначеного строку керівники новоутворених військово-цивільних адміністрацій здійснюють керівництво військово-цивільними адміністраціями, що припиняються.

19.02.2021 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію юридичної особи - Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області за № 000002397, .

Звільнення позивача в порядку переведення відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України відбувалось в процесі реорганізації військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ.У зв`язку з реорганізацією змін в організації праці та змін істотних умов праці не відбувається. Посада, права та обов`язки не змінюються. Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації фактично не припиняє трудового договору, а лише змінює його зміст.

Тому, твердження позивача про переведення на нову роботу відповідач вважає безпідставним.

Окрім того, відповідач вважає, що ознайомлення позивача з посадовою інструкцією та з обмеженнями, встановленими Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та «Про запобігання корупції» щодо прийняття на службу в органах місцевого самоврядування та проходження служби в органах місцевого самоврядування було здійснено юридичною особою - Військово-цивільна адміністрація міста Лисичанськ, правонаступником якої є Лисичанська міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області.

На підставі викладеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.171-173).

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії.

Ухвалою суду від 23 липня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою до керівника Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області Заїка Олександра Сергійовича про визнання протиправним та скасування індивідуального акту. Відкрито провадження у справі після усунення недоліків позовної заяви, визначено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено дату підготовчого засідання, витребувано від відповідача докази по справі (а.с.66-68).

Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року повторно витребувано від відповідача докази по справі (а.с.93-94).

Ухвалами суду від 17 вересня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі №360/3609/21 на тридцять днів та повторно витребувано від відповідача докази по справі (а.с.131-132,135).

Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті з визначенням дати судового засідання на 18.10.2021 о 14.00 год (а.с.164).

В судове засідання прибула представник позивача.

Позивач та відповідач в судове засідання не прибули, повідомленні належним чином про дату, час та місце розгляду справи (а.с.166,167,168,169).

Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.154).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позов з підстав зазначених у ньому, надала суду пояснення аналогічні змісту позову та відповіді на відзив.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79,90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.17-20,21).

З листопада 2016 року є посадовою особою місцевого самоврядування та до 13.08.2020 працювала в Лисичанській міській раді. Розпорядженням від 12.08.2020 №12-к була звільнена з 13.08.2020 у зв`язку з переведенням до військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області згідно пункту 5 статті 36 КЗпП України.

14.08.2020 позивача призначено на посаду спеціаліста І категорії загального відділу військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області у порядку переведення зі збереженням тринадцятого рангу посадової особи місцевого самоврядування.

Розпорядженням від 29.03.2021 №72-к ОСОБА_1 звільнено з 31.03.2021 у порядку переведення до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області відповідно до пункту 5 статті 36 КЗпП України.

Розпорядженням відповідача від 30.03.2021 №110-к позивача призначено на посаду спеціаліста І категорії відділу з питань документообігу та діловодства Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача серія НОМЕР_2 та вказаними вище розпорядженнями (а.с.85,86,87-88).

Також судом встановлено, а сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 , як фізична особа, зареєстрована в соціальній мережі « Facebook », в розділі Робота та освіта відсутня інформація стосовно місця роботи позивача (а.с.22).

ІНФОРМАЦІЯ_7 о 17.03 год. в соціальній мережі «Facebook» на сторінці особи з особистим профілем на ім`я « ОСОБА_3 » міститься повідомлення щодо підняття вартості проїзду по маршруту Лисичанськ-Привілля.

В той же день о 19.30 год. позивачем зроблено коментар зі свого особистого профілю « ОСОБА_1 » в мережі «Facebook» під вищевказаним повідомленням, наступного змісту (мовою оригіналу дослівно):«Тоже самое сегодня. Четыре раза ездила в город и каждый раз при выходе задавала вопрос на каком основании действуют эти тарифы? и не кто из водителей не ответил, когда и где пересматривались тарифы, не номера распоряжения, не чего, не какого документального подтверждения !!! Один лишь сказал Область, и потом целую дорогу кричал и выгонял с маршрутки за то, что я умная! А умная в том, что как может область пересматривать если у нас уже ОТГ! Очень интересно... Куда смотрит наше ВЦА или всем выгоден такой беспредел ...» (а.с.24-25).

ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12.38 год. в соціальній мережі «Facebook» на сторінці інформаційного порталу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » була розміщена стаття (мовою оригіналу) «На маршруте « Лисичанск-Приволье » подняли цену на проезд: пассажиры не могут понять, на каком основании», в якому розміщено серед інших і коментар позивача від 26.04.2021 з профілю « ОСОБА_1 » (а.с.26-31).

24.05.2021 відповідачем прийнято розпорядження №375-к «Про проведення службового розслідування, яким зобов`язано провести з 25.05.2021 до 03.06.2021 службове розслідування стосовно спеціаліста І категорії відділу з питань документообігу та діловодства ОСОБА_1 щодо недодержання посадовою особою місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування та антикорупційного законодавства. У зв`язку з цим створено комісію з проведення службового розслідування та зобов`язано комісію до 04.06.2021 надати акт проведення службового розслідування (а.с.108).

Підставою для призначення службового розслідування стала доповідна записка заступника керівника з питань безпеки та громадського порядку ОСОБА_5 , в якій останній зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12:38 інформаційним інтернет порталом ІНФОРМАЦІЯ_8 була опублікована новина «На маршруте « Лисичанск-Приволье » подняли цену проезда: пассажиры не могут понять, на каком основании», посадовою особою спеціалістом І категорії відділу з питань документообігу та діловодства ОСОБА_1 був залишений коментар під новиною, що можна розцінювати як порушення правил етичної поведінки посадової особи місцевого самоврядування затвердженого наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 №158 на виконання абз.1 частини другої статті 37 Закону України від 14.10.2014 №1700-VII «Про запобігання корупції». Відповідно до Правил, посадова особа має дбати про авторитет державної служби та служби в органах місцевого самоврядування, позитивну репутацію державних органів та органів місцевого самоврядування. З метою недопущення такої поведінки пропонував притягнути дану посадову особу до дисциплінарної відповідальності (а.с.110).

18.05.2021 позивач надала на ім`я заступника керівника з питань безпеки та громадського порядку ОСОБА_5 письмові пояснення, в яких зазначила, що коментар під новиною, яка визвала значний негативний резонанс серед мешканців Новодружеська та Привілля, був залишений нею як фізичною особою у позаробочий час з приватного акаунту у соціальній мережі і містить її оціночні судження щодо відсутності інформації про підстави підвищення вартості проїзду у громадському транспорті, яким вона та члени її родини постійно користуються. Також зазначила, що спілкування у соціальних мережах у позаробочий час є частиною її приватного життя, захист якого гарантований статтею 32 Конституції України (а.с.114).

03.06.2021 комісію з проведення службового розслідування складено Акт проведення службового розслідування (далі -Акт), з яким позивача було ознайомлено під особистий підпис 07.06.2021 (а.с.121-122).

Як вбачається зі змісту Акту комісією з проведення службового розслідування було встановлено, що висловлювання ОСОБА_1 вводить в оману мешканців територіальної громади щодо повноважень Лисичанської МВЦА по встановленню тарифів на перевезення пасажирів на маршруті «Лисичанськ-Привілля», тобто по суті нею викладена недостовірна інформація. ОСОБА_1 , не розуміючи свою відповідальність, етичні обмеження, пов`язані з проходженням служби в органах місцевого самоврядування, не скориставшись своїм правом звернутися за роз`ясненням до органів влади чи місцевого самоврядування, виражаючи свою думку, ввела користувачів соціальної мережі та читачів статті в оману.

З огляду на викладене, комісія дійшла висновку, що у зв`язку з низькою кваліфікацією та відсутністю високого рівня культури, спілкування та поведінки, ОСОБА_1 сприяла розповсюдженню недостовірної інформації, що призводить до приниження авторитету органів влади та порушення законних прав та інтересів громадян.

За результатами проведеного розслідування комісія запропонувала, у зв`язку з недодержанням посадовою особою місцевого самоврядування ОСОБА_1 законодавства про службу в органах місцевого самоврядування та антикорупційного законодавства, притягнути до дисциплінарної відповідальності, оголосити догану.

07.06.2021 керівник Лисичанської МВЦА ознайомився з вказаним Актом та наклав резолюцію «підготувати розпорядження про оголошення догани» (а.с.121).

Розпорядженням керівника Лисичанської МВЦА від 07.06.2021 №3-кд «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » у зв`язку з недодержанням законодавства про службу в органах місцевого самоврядування (статті 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування») та антикорупційного законодавства (стаття 37 Закону України «Про запобігання корупції», розділу І та ІІ Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 №158) Правил внутрішнього трудового розпорядку військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області, що полягає в розповсюдженні недостовірної інформації, яка призводить до приниження авторитету служби в органах місцевого самоврядування, підриває довіру суспільства до служби в органах місцевого самоврядування, позивачу оголошено догану (а.с.52).

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються: Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 7 червня 2001 року № 2493-III (далі - Закон №2493-III); Законом України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII (далі - Закон №1700-VII); Законом України «Про військово-цивільні адміністрації» від 3 лютого 2015 року №141-VIII (далі - Закон №141-VIII); Законом України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року №2657-XII (далі - Закон №2657-XII); Загальними правилами етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених Наказом Національного агентства України з питань державної служби 05.08.2016 №158, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 31 серпня 2016 р. за № 1203/29333 (далі - Загальні правила №158), Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України) та Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України "Про запобігання корупції" прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 № 691 (далі - Порядок № 950)).

Всі вказані нормативно-правові акти використовуються судом в редакціях чинних на час виникнення між сторонами спірних правовідносин.

Так, відповідно до статті 1 Закону №2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (частина перша статті 2 Закону № 2493-III).

Право на службу в органах місцевого самоврядування мають громадяни України незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, терміну проживання на відповідній території.

На посаду можуть бути призначені особи, які мають відповідну освіту і професійну підготовку, володіють державною мовою та регіональними мовами в обсягах, достатніх для виконання службових обов`язків відповідно до вимог статті 11 Закону України "Про засади державної мовної політики" (частини перша, друга статті 5 Закону № 2493-III).

Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом (частини друга, третя статті 7 Закону № 2493-III).

Відповідно до статті 8 Закону №2493-III основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є:

додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування;

додержання прав та свобод людини і громадянина;

збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, а також іншої інформації, яка згідно із законом не підлягає розголошенню;

постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації;

сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі;

шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування;

недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

За приписами статті 19 Закону №2493-III особливості дисциплінарної відповідальності посадових осіб місцевого самоврядування забезпечуються у порядку, передбаченому законом.

Згідно статті 37 Закону №1700-VII загальні вимоги до поведінки осіб, зазначених у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, якими вони зобов`язані керуватися під час виконання своїх службових чи представницьких повноважень, підстави та порядок притягнення до відповідальності за порушення цих вимог встановлюються цим Законом, який є правовою основою для кодексів чи стандартів професійної етики.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, затверджує загальні правила етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування.

Державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування у випадку необхідності розробляють та забезпечують виконання галузевих кодексів чи стандартів етичної поведінки їх працівників, а також інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняних до них осіб, які здійснюють діяльність у сфері їх управління.

Статтею 38 Закону №1700-VII передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими.

За приписами Розділу І Загальних правил №158 Загальні правила є узагальненням стандартів етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, якими вони зобов`язані керуватися під час виконання своїх посадових обов`язків.

Ці Загальні правила ґрунтуються на положеннях Конституції України, законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, у сфері запобігання корупції і спрямовані на зміцнення авторитету державної служби та служби в органах місцевого самоврядування, репутації державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, а також на забезпечення інформування громадян про норми поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування стосовно них.

При прийнятті на державну службу або на службу в органи місцевого самоврядування особа ознайомлюється з цими Загальними правилами. Відмітка про таке ознайомлення додається до особової справи державного службовця чи посадової особи місцевого самоврядування. […]

Поведінка державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування має забезпечувати довіру суспільства до державної служби та служби в органах місцевого самоврядування.

Етична поведінка державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування ґрунтується на принципах державної служби та служби в органах місцевого самоврядування, визначених Законами України «Про державну службу» і «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також загальних вимогах до поведінки цих осіб, визначених Законом України «Про запобігання корупції». […]

Керівники державних органів, органів місцевого самоврядування чи їх структурних підрозділів у разі виявлення чи отримання повідомлення про порушення цих Загальних правил в межах своєї компетенції відповідно до законодавства зобов`язані вжити заходів щодо припинення виявленого порушення, усунення його наслідків та притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності, а у випадках виявлення ознак кримінального або адміністративного правопорушення також поінформувати спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

За приписами Розділу ІІ Загальних правил №158 державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування при виконанні посадових обов`язків повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. […]

Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування під час виконання своїх посадових обов`язків зобов`язані неухильно дотримуватись загальновизнаних етичних норм поведінки, бути доброзичливими та ввічливими, дотримуватись високої культури спілкування (не допускати використання нецензурної лексики, підвищеної інтонації), з повагою ставитись до прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, об`єднань громадян, інших юридичних осіб, не проявляти свавілля або байдужість до їхніх правомірних дій та вимог.

Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування повинні запобігати виникненню конфліктів у стосунках з громадянами, керівниками, колегами та підлеглими. […]

Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування мають дбати про авторитет державної служби і служби в органах місцевого самоврядування, а також про позитивну репутацію державних органів та органів місцевого самоврядування, що включає дотримання правил етикету, належного зовнішнього вигляду, забезпечення високої якості роботи, встановленого внутрішнього службового розпорядку. […]

Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування повинні поважати приватне життя інших осіб.

За приписами статті 1 Закону №141-VIII для виконання повноважень місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених цим Законом, в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема в районі проведення антитерористичної операції можуть утворюватися військово-цивільні адміністрації.

Військово-цивільні адміністрації - це тимчасові державні органи у селах, селищах, містах, районах та областях, що діють у складі Антитерористичного центру при Службі безпеки України (у разі їх утворення для виконання повноважень відповідних органів у районі проведення антитерористичної операції) або у складі Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України (у разі їх утворення для виконання повноважень відповідних органів у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях) і призначені для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення безпеки і нормалізації життєдіяльності населення, правопорядку, участі у протидії актам збройної агресії, диверсійним проявам і терористичним актам, недопущення гуманітарної катастрофи в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема проведення антитерористичної операції.

Військово-цивільні адміністрації населених пунктів - це тимчасові державні органи, що здійснюють на територіях відповідних територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України, повноваження сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, сільських, селищних, міських голів та інші повноваження, визначені цим Законом.

Згідно частини першої статті 3 Закону №141-VIII військово-цивільні адміністрації утворюються у разі потреби за рішенням Президента України. […]

У разі утворення військово-цивільної адміністрації населених пунктів повноваження відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, сільських, селищних, міських голів припиняються з дня призначення керівника такої військово-цивільної адміністрації. Повноваження виконавчих органів зазначених рад, апаратів цих рад та їх виконавчих комітетів, посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у таких органах та апаратах, припиняються з дня, наступного за днем прийняття рішення зазначеним керівником військово-цивільної адміністрації населених пунктів про можливість цієї військово-цивільної адміністрації здійснювати повноваження, віднесені законом до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Працівники військово-цивільних адміністрацій населених пунктів (крім військовослужбовців військових формувань, утворених відповідно до законів України, осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів, які відряджаються до них у встановленому законодавством порядку для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, службі в правоохоронних органах без виключення зі списків особового складу), які здійснюють посадові обов`язки, безпосередньо пов`язані з виконанням цими військово-цивільними адміністраціями повноважень органів місцевого самоврядування, є посадовими особами місцевого самоврядування, на яких поширюється дія Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (абзац 2 частини четвертої статті 3 Закону №141-VIII).

Безпосереднє керівництво військово-цивільними адміністраціями здійснюють їх керівники (частина сьома статті 3 Закону №141-VIII).

Згідно частини третьої статті 6 Закону №141-VIII керівник військово-цивільної адміністрації: організовує роботу відповідної військово-цивільної адміністрації та здійснює керівництво її діяльністю, несе персональну відповідальність за виконання військово-цивільною адміністрацією покладених на неї повноважень (пункт 2); видає накази та розпорядження у межах своїх повноважень, які мають таку ж юридичну силу, що і рішення відповідної ради (рад). Проекти наказів керівника військово-цивільної адміністрації, які є нормативно-правовими актами, підлягають оприлюдненню в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти оприлюднюються негайно після їх підготовки. Накази та розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації можуть бути оскаржені до суду (пункт 8).

Абзацом третім пункту 1 Порядку № 950 визначено, що у разі недодержання посадовими особами місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства може бути проведено службове розслідування.

За приписами пунктів 2-3, 5 Порядку № 950 рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, яка для цілей Закону прирівнюється до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проведення службового розслідування (далі - особа, стосовно якої проводиться службове розслідування). Рішенням щодо проведення службового розслідування визначаються голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, предмет і дата початку та закінчення службового розслідування. Строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців. Керівник органу, за рішенням якого затверджено склад комісії з проведення службового розслідування, контролює роботу цієї комісії і у разі потреби дає обов`язкові для виконання доручення.

Пунктами 8-11 Порядку № 950 визначено, що за результатами службового розслідування члени комісії складають акт. Акт службового розслідування підписується членами комісії та подається на розгляд керівника органу в одному примірнику. Акт службового розслідування підписується членами комісії та подається на розгляд керівника органу в одному примірнику. Перед поданням на розгляд керівника органу з актом службового розслідування ознайомлюється особа, стосовно якої проведено службове розслідування. Про дату і місце ознайомлення з актом службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, повідомляється за день до ознайомлення із зазначеним актом. Під час ознайомлення з актом службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, може висловити свої зауваження, які додаються до акта. Особа, стосовно якої проведено службове розслідування, повинна підписати акт службового розслідування, а у разі відмови особи підписати такий акт члени комісії складають відповідний акт, який додається до акта службового розслідування. У разі відсутності під час підписання акта службового розслідування члена комісії причина його відсутності зазначається в акті. Акт службового розслідування на вимогу особи, стосовно якої проведено службове розслідування, повинен розглядатися в її присутності. За результатами розгляду акта службового розслідування керівник органу приймає у десятиденний строк з дати його надходження відповідне рішення, з яким ознайомлюється особа, стосовно якої проводилося службове розслідування.

За результатами службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, може бути притягнута до відповідальності згідно із законодавством.

Рішення за результатами службового розслідування може бути оскаржено особою, стосовно якої проведено службове розслідування, згідно із законодавством.

За приписами статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (частина третя статті 149 КЗпП України).

Стаття 34 Конституції України закріплює, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно статті 5 Закону №2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону №2657-XII ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Вирішуючи по суті заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Дослідженням змісту оскаржуваного розпорядження судом встановлено, що проступком, який інкримінується позивачу та за який її притягнуто до дисциплінарної відповідальності, відповідачем визначено як розповсюдження недостовірної інформації, яка призводить до приниження авторитету служби в органах місцевого самоврядування, підриває довіру суспільства до служби в органах місцевого самоврядування.

За правовим визначенням недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Дослідженням змісту допису позивача в соціальній мережі «Facebook» судом встановлено, що ОСОБА_1 , як мешканка м.Новодружеськ та користувач громадського транспорту, висловила свою особисту думку щодо ситуації, яка сталася у зв`язку з підвищенням тарифів на проїзд. При цьому, в дописі лише викладено інформацію про кількість проїзду нею в громадському транспорту, спілкування з водіями маршруток та її власні міркування з цього приводу.

Отже допис позивача в соціальній мережі не містить в собі інформації, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто не містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що в даному випадку нею висловлені лише оціночні судження, а тому зазначена інформація в її дописі в соціальній мережі неможливо розцінювати як недостовірну інформацію, яка призводить до приниження авторитету служби в органах місцевого самоврядування, підриває довіру суспільства до служби в органах місцевого самоврядування.

При цьому, проведеним службовим розслідуванням взагалі не конкретизовано, яку саме з переліченої інформації, відповідач вважає недостовірною. Жодними доказами не доведено, яку конкретно шкоду нанесено авторитету Лисичанської МВЦА, а також не доведено в чому саме полягає підрив довіри суспільства до служби в органах місцевого самоврядування тією інформацією, яку позивач виклала в своєму дописі в соціальній мережі.

Натомість наказ (розпорядження) про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

При цьому, притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, можливо при наявності вини в діях особи чи бездіяльності, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою правопорушника.

На підставі вищевикладеного вбачається, що інкриміноване діяння у якості проступку позивача, в ході дисциплінарного провадження не встановлено, належними та допустимими доказами не підтверджено, а тому розпорядження про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани є незаконним та підлягає скасуванню.

При цьому, суд погоджується з доводами відповідача про те, що посадова особа несе відповідальність за зміст розміщеної інформації, яка безпосередньо стосується не тільки його особистого життя, а й службових зобов`язань. Проте, суд вважає, що у разі інкримінування службовій особі як проступку - розповсюдження недостовірної інформації та ще й яка призводить до приниження авторитету служби в органах місцевого самоврядування, підриває довіру суспільства до служби в органах місцевого самоврядування - таке звинувачення не повинно бути голослівним, а має бути доведено належними та допустимим доказами зі встановленням настання тяжких наслідків та причинного зв`язку між діями посадової особи місцевого самоврядування та наслідками його вчинка. Застосовування дисциплінарного стягнення можливо лише при доведенні його вини у вчиненні дисциплінарного проступку. Однак матеріалами службового розслідування вина позивача не доведена.

Факт згадки позивачем у коментарі «наша ВЦА» взагалі неможливо інтерпретувати як звинувачення в бездіяльності саме Лисичанську МВЦА, оскільки прямого посилання на це допис позивача не містить.

Суд також вважає слушним зауваження позивача про те, що при застосування дисциплінарного стягнення неможливо було застосовувати Правила внутрішнього трудового розпорядку військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області, оскільки на той час позивач вже була співробітником іншої установи - Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, а відповідач, як суб`єкти владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності, не довів суду правомірність оскаржуваного розпорядження, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В матеріалах справи містяться докази щодо реальної сплати судового збору позивачем при зверненні до суду у розмірі 908,00 грн (а.с.11).

З огляду на зазначене та згідно із статтею 139 КАС України судові витрати позивача у вигляді сплати судового збору у розмірі 908,00 грн підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, оскільки відповідач є її посадовою особою.

Керуючись ст.ст.6, 7, 90, 242, 245, 246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до керівника Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області Заїка Олександра Сергійовича про визнання протиправним та скасування індивідуального акту задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження керівника Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області №3-кд від 07 жовтня 2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (, юридична адреса: 93100, Луганська обл., місто Лисичанськ(з), вул.Грушевського М. ім., будинок 7) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного судового рішення складено 23 жовтня 2021 року.

Суддя Н.М. Басова