Справа № 333/5915/21
Суддя: Варнавська Л. О.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/5915/21
Провадження № 2-а/333/124/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді: Варнавської Л.О., розглянувши адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, третя особа: старший інспектор з ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області капітан поліції Мишевський Дмитро Олександрович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 відповідно до якої позивач просить суд скасувати постанову старшого інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області капітана поліції Мишевського Д.О. серії ДПО18 № 709961 від 12.11.2019 року якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що

Постановою старшого інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Мишевського Д.О. серія ДПО18 №709961 від 12.11.2019, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн. за ч. 1 ст. 140 КУпАП за те, що, як зазначено в Постанові, 11.11.2019 о 15-00 год. на автошляху С080709 (м18) Наталівка-Черепівське, перебуваючи посадовою особою, директором ДП «Місцеві дороги Запорізької області» відповідальним за утримання вказаної ділянки вулично-дорожньої мережі допустив порушення п.п. 3.1.1, 3.1.2., 3.2, 3.4.3, 4.1.1, 4.1.6, 4.2.1 ДСТУ 3587-97, а саме, ямковість більше 6 см., порушив вимоги до узбіччя та розміщення зелених насаджень, відсутність необхідних дорожніх знаків та їх стану, стану дорожньої розмітки.

ОСОБА_1 із Постановою не погоджується. Оскаржувана постанова є безпідставною, а висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення не відповідає дійсності, ґрунтується на припущеннях Інспектора.

З Постанови не вбачається які саме правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, були порушені.

Інспектором не встановлено, які саме дії ОСОБА_1 вчинив, або бездіяльність допустив та чи входило до його обов`язків саме дотримання правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні саме цієї автодороги, що не відповідає ДСТУ 3587-97.

Доказів щодо невідповідності забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автодоріг, поза встановленими допустимими нормами та стандартами Постанова не містить. Постанова містить лише посилання на порушення ним п. 3.1.1 та п. 3.1.2. ДСТУ 3587-97, згідно яких «3.1.1. Покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Гранично допустимі пошкодження площі покриття, а також терміни ліквідації з моменту їх виявлення повинні відповідати наведеним у таблиці 1. Пункт 3.1.2. Гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І - III категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см - для решти категорій і груп».

При цьому ані в Постанові, ані в інших матеріалах справи не міститься інформація та виміри площі пошкодженого покриття, висновку про перебільшення допустимих границь, висновку про віднесення вказаної дороги до певної категорії та групи, а також інформації про факт ліквідації або не ліквідації таких пошкоджень у терміни, визначені Вимогами ДСТУ 3587-97.

Відсутність вищевказаної інформації виключає можливість визначити факт порушень п. 3.1.1 та п. 3.1.2. ДСТУ 3587-97.

Також, Постанова містить посилання па порушення ОСОБА_1 п. 4.1.1., 4.1.6., 4.2.1. ДСТУ 3587-97, згідно яких: Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів повинні бу ти обладнані дорожніми знаками згідно з ДСТУ 2586 та ДСТУ 3308, що установлюються відповідно до проектів організації дорожнього руху, / н аїжені і затверджені в установленому порядку (п. 4.1.1). Заміну пошкоджених, а також таких попереджувальних знаків і знаків пріоритету, що не відповідають 4.1.4 і 4:1.5, слід здійснювати протягом доби з моменту виявлення, решти знаків - протягом 3 діб, а тимчасових - терміново. Відсутні дорожні знаки новітні бути установлені негайно (п. 4.1.6). Розмітку автомобільних доріг, а також вулиць і доріг населених пунктів слід виконувати і наносити відповідно до ДСТУ 2587 (п. 4.2.1). Дорожня розмітка у процесі експлуатації повинна бути помітна у будь-який час доби (за умови відсутності снігу та ожеледі па покритті) (п.4.2.2). Дорожня розмітка повинна бути відновлена протягом 30 діб з моменту виявлення пошкодження за таких умов: у разі зносу поздовжньої розмітки по площі її елементів більше ніж на 30 % - для нітрофарби і 50 % - для термопласту (вимірювання провадиться на ділянці довжиною 50 м); якщо фактичне значення відстані видимості розмітки буде менше за нормативні значення відповідно до таблиці 15; за питомого коефіцієнта сили світла розмітки, що викопана із світлоповертальних матеріалів, менше ніж 80 - для білого кольору і менше ніж 48 кд лк - 1 м-2 - для жовтого; за коефіцієнта зчеплення розмітки менше ніж 0,75 величини фактичного коефіцієнта зчеплення дорожнього покриття, суміжного з розміткою».

При цьому ані в постанові, ані в інших матеріалах справи не міститься інформація про проект організації дорожнього руху, узгоджений і затверджений в установленому законом порядку, згідно якого мали бути установлені дорожні знаки, не містить посилання на порушення норм ДСТУ 2587, яким встановлюються вимоги до нанесення розмітки автомобільних доріг та не містить інформації про факт відновлення або не відновлення дорожньої розмітки та дорожніх знаків протягом встановленого ДСТУ 3587-97 терміну.

Відсутність вищевказаної інформації виключає можливість визначити факт порушень п.п. 4.2.1., 4.1.1., 4.1.6 ДСТУ 3587-97.

Постанова містить посилання і на порушення 3.4.3. ДСТУ 3587-97.

Згідно ДСТУ 3587-97:

«3.4.1 Розміщення зелених насаджень на автомобільних дорогах загального користування повинно відповідати вимогам таблиці 13.

3.4.2 Розміщення зелених насаджень на узбіччях і укосах земляного полотна автомобільних доріг не допускається. Зелені насадження на узбіччях і укосах доріг повинні бути ліквідовані протягом 10 діб з моменту виявлення

3.4.3 Розміщення зелених насаджень на вулицях і дорогах населених пунктів повинно відповідати вимогам таблиці 14.

3.4.6 Зелені насадження не повинні погіршувати видимість технічних засобів організації дорожнього руху, а також спеціальних знаків, що застосовуються для водіїв електротранспорту.

3.4.7 Зелені насадження на вулицях і дорогах населених пунктів не повинні перешкоджати руху транспортних засобів, пішоходів і прибиральних машин, а також забезпеченню видимості.

3.4.10 Перевірка розміщення зелених насаджень на відповідність вимогам 3.4 і їх поточна підрізка (рубка) здійснюється протягом місяця від дня виявлення недоліків»

При цьому ані в Постанові, ані в інших матеріалах справи не міститься інформація щодо невідповідності розміщення зелених насаджень вимогам таблиць, на які наявне посилання в зазначених вище пунктах, а також інформації про факт ліквідації (підрізки) або не ліквідації таких насаджень у терміни визначені Вимогами ДСТУ 3587-97.

Таким чином, не розкрита об`єктивна сторона правопорушення, яке ставиться у провину мені.

Разом з тим, в матеріалах справи не мітиться жодних доказів, які б вказували на те, що Державне підприємство «Місцеві дороги Запорізької області», посадовою особою (директором) якого ОСОБА_1 перебуває, є відповідальним за утримання даної автомобільної дороги.

Інспектором не встановлено належного власника та балансоутримувача автомобільних доріг, зазначених у Постанові.

За приписами Закону України «Про автомобільні дороги», автомобільні дороги загального користування є складовою Єдиної транспортної системи України і задовольняють потреби суспільства в автомобільних пасажирських і вантажних перевезеннях. Автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності і не підлягають приватизації.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про місцеві державні адміністрації в управлінні відповідних місцевих державних адміністрацій перебувають об`єкти державної власності, передані їм в установленому законом порядку.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.10.2013 № 759-р передачу автомобільних доріг загального користування місцевого знач автомобільні дороги загального користування місцевого значення в існуючому стані передано із сфери управління Державного агентства автомобільних до сфери управління Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних та Севастопольської міської державних адміністрацій згідно із затвердженими ними переліками.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про місцеві державні адміністрації місцева державна адміністрація, зокрема, здійснює на відповідній території управління об`єктами, що перебувають у державній власності та передані сфери її управління.

Пунктом 8, ст. 20 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що місцева державна адміністрація здійснює управа автомобільними дорогами загального користування місцевого значення в Ї адміністративно-територіальної одиниці. Підприємство є юридичною особою публічного права, заснованій державній власності та належить до сфери управління Запорізької об: державної адміністрації.

Розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації 21.03.2019 №139, на баланс Підприємства передано автомобільні дороги загального користування місцевого значення Запорізької області відповідно і Переліків (обласних та районних) автомобільних доріг загального користування місцевого значення Запорізької області, затверджених розпорядженням п Запорізької обласної державної адміністрації від 22.08.2017 № 436 зі змінами.

Вказаним розпорядженням, закріплено за Підприємством на праві господарського відання автомобільні дороги загального користування місцевого значення на території Запорізької області після затвердження приймання-передачі, зазначених у п. 3 цього розпорядження. А також, визнано Підприємство замовником робіт з будівництва, реконструкції, ремонту утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення, відповідно до чинного законодавства.

В матеріалах відсутній будь-який офіційний та чинний документ, який стверджує про перебування вказаних в Постанові доріг на балансі Підприємства, і чи такі передавалась Запорізькою обласною державною адміністрацією на баланс Підприємства, посадовою особою якого ОСОБА_1 перебуває

Крім того, згідно з розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації від 09.08.2019 №396 «Про управління автомобільними дорогами загального користування місцевого значення Запорізької області» до зобов`язань Підприємства входить забезпечення своєчасне якісне виконання робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення, контроль за виконанням у межах наявного бюджетного фінансування.

В свою ж чергу нормами вказаного вище розпорядження встанови обов`язок голів районних державних адміністрацій надавати до Підприємства інформацію про потреби в проведенні робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення; вживати заходів щодо передбачення в районних бюджетах коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення.

Таким чином Інспектором не встановлено, чи була наявна у Підприємства інформація про потреби в проведенні робіт з ремонту та утримання автомобільних доріг, зазначених в Постанові та чи було передбачено відповідне фінансування на такі цілі.

За таких обставин, позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, а тому Постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закриттю.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2021 року прийнято позовну заяву призначено до розгляду по суті без повідомлення сторін, роз`яснено учасникам справи право на подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а відповідачу - наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк (а.с. 17, зворот).

Копію ухвали від 30.08.2021 року, копію позовної заяви з матеріалами позову, направлено відповідачу за місцем його реєстрації, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України.

Однак, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач, та третя особа будучи повідомленими належним чином, відзив на позов не подали, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача та третьої особи також не надходило.

Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін від учасників справи не надходило.

На підставі ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом оскарження в даній справі є постанова по справі про адміністративне правопорушення, здійснюючи розгляд справи, відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України суд зобов`язаний перевірити її обґрунтованість та відповідність дійсним обставинам.

Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС): У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України регламентовано право на судовий захист, яке передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що згідно постанови ДПО18 №709961 від 12.11.2019, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн. за ч. 1 ст. 140 КУпАП за те, що, як зазначено в Постанові, 11.11.2019 о 15-00 год. на автошляху С080709 (м18) Наталівка-Черепівське, перебуваючи посадовою особою, директором ДП «Місцеві дороги Запорізької області» відповідальним за утримання вказаної ділянки вулично-дорожньої мережі допустив порушення п.п. 3.1.1, 3.1.2., 3.2, 3.4.3, 4.1.1, 4.1.6, 4.2.1 ДСТУ 3587-97, а саме, ямковість більше 6 см., порушив вимоги до узбіччя та розміщення зелених насаджень, відсутність необхідних дорожніх знаків та їх стану, стану дорожньої розмітки.

Диспозицією ч. 1 ст. 140 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушень, передбачених вказаною статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушень, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 вказаної статті, можуть бути посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Тімченко Геннадій Анатолійович є керівником Державного підприємства «Місцеві дороги Запорізької області» (а.с.6).

Отже, ОСОБА_1 в даній справі притягується до відповідальності, як посадова особа, а не водій, та ним не порушувались правила дорожнього руху. Проте матеріали справи не містять письмових пояснень працівників патрульної поліції, щодо фіксації факту адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі-Інструкція), п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також, визначено, що постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.3 розділу ІІ вказаної вище Інструкції, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі(додаток 2) з відповідними замірами та схемою про:1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Нормами ч.2 ст.70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови відповідачем не було надано до суду жодних доказів, для доведення стану дорожнього полотна, посадову інструкцію позивача, як відповідальної особи, що в свою чергу позбавляє суд вирішити питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення за ч.1 ст.140 КУпАП.

Згідно ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Враховуючи те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності пошкоджень та невідповідностей ДСТУ на на автошляху С080709 (м18) Наталівка-Черепівське, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідачем до суду не надіслано будь-яких належних та допустимих доказів фіксації вчинення позивачем адміністративного проступку.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.140 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи сукупність викладених обставин та недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із скасуванням оскаржуваної постанови та закриттям провадження у справі на підставі п.1ч.1 ст.247 КУпАП, у відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

Згідно з положеннями статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір 454 грн. 00 коп., який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 122, 247, 251, 283, 284 КУпАП, ст.9, 76-78, 132,244-246, 257, 262 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, третя особа: старший інспектор з ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області капітан поліції Мишевський Дмитро Олександрович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО18 № 709961 від 12.11.2019 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка прийнята інспектором з ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області капітаном поліції Мишевським Дмитром Олександровичем, про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 140 КУпАП у розмірі 1020 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, службова особа якого виступала відповідачем у справі - Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (, адреса: м.Запоріжжя, вул. Перемоги, 96) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 454 гривні.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його підписання.

Повний текст рішення складено 25.10.2021 року.

Суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська