Справа № 160/9108/19
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
12 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 160/9108/19
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,
перевіривши на відповідність нормам Кодексу адміністративного судочинства України матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Акерман Олег Матвійович
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року
по адміністративній справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Акерман Олег Матвійович, про встановлення порядку та способу виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року по адміністративній справі
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

13 травня 2021 року заявник ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Акерман О.М., звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення порядку та способу виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Акерман О.М., про встановлення порядку та способу виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії вимовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 22 червня 2021 року, заявник ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , оскаржив його в апеляційному порядку.
Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам статей 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, було встановлено, що зазначену апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог закону, що полягають в наступному.
Відповідно до матеріалів адміністративної справи, апеляційну скаргу було подано з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, тобто, після закінчення процесуальних строків апеляційного оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року, а також з порушенням вимог пункту 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, скаржником ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Акерман О.М., до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом.
Ухвалою судді Третього апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Акерман О.М., на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року залишена без руху, у зв`язку з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, тобто, після закінчення процесуальних строків апеляційного оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року, а також з не відповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України та скаржнику ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Акерман О.М., надано строк на їх виправлення протягом десяти днів включно з моменту отримання копії ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху, шляхом надання суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року із зазначенням поважних підстав для поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року з наданням відповідних доказів, а також надати документ на підтвердження сплати судового збору.
Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що копія ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху отримана предстаником скаржника ОСОБА_1 адвокатом Акерман О.М. 27 вересмня 2021 року, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах адміністративної справи.
Отже, останнім днем усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно, є 07 жовтня 2021 року включно.
Однак, станом на 07 жовтня 2021 року включно, з урахуванням поштового перебігу, ухвала судді Третього апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року протягом десяти днів включно з моменту її отримання скаржником ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Акерман О.М., виконана частково, зазначені недоліки протягом десяти днів включно з моменту її отримання усунені частково, із чого вбачається наступе.
27 вересня 2021 року від скаржника ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Акерман О.М., на адресу Третього апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про поновлення ОСОБА_1 пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року.
Також, на виконання вимоги пункту 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, від скаржника ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Акерман О.М., на адресу Третього апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про звільнення скаржника ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , від сплати судового збору.
В обґрунтування зазначеного клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, скаржник ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , зазначає, що за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2020 року у скаржника ОСОБА_1 відсутні доходи. Також зазначає, що скаржник ОСОБА_1 не працює та отримує в Ізраїлі соціальні виплати, надаючи в підтвердження останнього копію довідки з Інституту національного страхування Ізраїлю. З огляду на викладені обставини, просить суд апеляційної інстанції звільнити скаржника скаржника ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Розглянувши повторне клопотання скаржника ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Акерман О.М., про звільнення скаржника ОСОБА_1 від сплати судового збору, а також вивчивши наведені у ньому підстави, суд апеляційної приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.
Питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовані статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України, яка кореспондується з приписами частин 1, 2 статті 8 Закону України № 3674-VІ, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги.
Так, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат або звільнити від їх сплати повністю або частково, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Також, виключний перелік заяв та клопотань, за подання яких не справляється судовий збір, встановлений частиною 2 статті 3 Закону України № 3674-VІ, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги.
Статтею 5 Закону України № 3674-VІ, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, також встановлено перелік категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору. Зазначені переліки є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.
З огляду на викладене, повторно зазначаємо, що скаржник ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які звільнені від сплати судового збору та повинен сплачувати судовий збір.
Судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.
У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей 132, 133 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України № 3674-VІ, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.
Приписами статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Отже, суд критично оцінює заявлене скаржником клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Також, вважаємо за необхідне звернути увагу на те, що у відповідності до висновків викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі Креуз проти Польщі, сума зборів, призначена у світлі конкретних обставин справи, включаючи спроможність заявника її сплатити та стадію, на якій перебував розгляд справи на той момент, коли обмеження було накладено, є важливими чинниками при визначенні того, скористалася ця особа своїм правом доступу до суду чи ні та чи мала "розгляд судом". Враховуючи ці чинники, далі суд має визначити, чи становила вимога сплати збору, зокрема за обставин цієї конкретної справи, обмеження, яке завдало шкоди самій суті права заявника на доступ до суду (п. 60, 61).
Також, суд у пунктах 62, 66 та 67 вказаного рішення дійшов висновку, що судовий збір у розмірі середнього річного заробітку в країні є значним та надмірним, що становить непропорційне обмеження права доступу до суду.
Вказані висновки Європейського суду з прав людини кореспондуються з положеннями статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, якими розкривається зміст однієї із засад адміністративного судочинства в Україні, а саме, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Так, згідно приписів вказаної статті, усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Таким чином, всі учасники процесу є рівними при здійсненні своїх прав та обов`язків, в тому числі у питанні необхідності сплати судового збору, незалежно від того є вони платниками податків чи суб`єктами владних повноважень.
Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Застосовуючи вказані положення Кодексу адміністративного судочинства України та висновки Європейського суду з прав людини до конкретних обставин справи, зазначаємо, що сума судового збору, яка підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги складає 2270 грн., що не перевищує одного розміру мінімальної заробітної плати, а отже не є значною та надмірною, а також не становить непропорційного обмеження права доступу до суду.
Втім, стаття 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплати судових витрат на визначений строк.
Однак, з урахуванням наведених норм права, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є майновий стан заявника, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, податкова декларація про доходи, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на цю особу.
У розумінні приписів статті 8 Закону України № 3674-VІ, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.
При цьому, скаржник має довести існування фінансових труднощів.
Водночас, скаржником не надано суду апеляційної інстанції жодних доказів наявності обставин щодо відсутності коштів на оплату судового збору, як на підставу для звільнення від сплати судового збору.
Надана копія довідки Інституту національного страхування Ізраїлю, яка долучена до заяви про звільнення від сплати судового збору, не підтверджує відстуність у скаржника доходів.
Навпаки, відповідно до наданої докідки Інституту національного страхування Ізраїлю, скаржник отримує соціальну надбавку та соціальні виплати.
Також, вважаємо за необхіжне звернути увагу, що такі відомості не відображають майнове становище скаржника станом на дату подання апеляційної скарги, оскільки довідка не містить розмір соціальної надбавки та розмір соціальної виплати, та, відповідно, неможливо встановити чи перевищує розмір судового збору 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, у звязку з чим, надана довідка не можєть бути розцінена, як належний доказ на підтвердження скрутного матеріального становища скаржника ОСОБА_1 .
Отже, доводи скаржника ОСОБА_1 не свідчать про неможливість сплатити судовий збір і не є підставою для звільнення від сплати суму судового збору, у звязку з чим суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору.
Аналіз такого врегулювання та судової практики дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.
З урахуванням вимог статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону України № 3674-VІ, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, з власної ініціативи.
Крім того, даною статтею передбачено безпосереднє право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору.
Сплата ж судового збору за подання апеляційної скарги, в силу положень статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з апеляційною скаргою.
Оскільки скаржником повторно не надано суду апеляційної інстанції належних доказів в обґрунтування обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, підстави для звільнення від сплати судового збору, наведені в клопотанні не можуть бути визнані поважними, в зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.
Таким чином, а ні станом на 07 жовтня 2021 року включно (останній день усунення недоліків апеляційної скарги), з урахуванням поштового перебігу, а ні станом на 12 жовтня 2021 року включно (день постановлення даної ухвали), скаржником ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , не виконано вимоги ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року, недоліки апеляційної скарги не усунуто.
Враховуючи наявність вказаних недоліків, відсутність документа про сплату судового збору у межах встановленого судом апеляційної інстанції строку, а також станом на 12 жовтня 2021 року включно (день постановлення даної ухвали), дана адміністративна справа не може бути розглянута Третім апеляційним адміністративним судом.
Відповідно до частини 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Акерман О.М., на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у даній адміністративній справі підлягає поверненню скаржнику ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Акерман О.М.
Керуючись статтями 169, 298, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Акерман Олег Матвійович на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року по адміністративній справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Акерман Олег Матвійович, про встановлення порядку та способу виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернути ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Акерман Олег Матвійович.
Роз`яснити скаржнику, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай