Справа № 159/4381/21
Суддя: Панасюк С. Л.
Дата ухвалення: 2021-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/4381/21
Провадження № 2-а/159/100/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2021 рокум.Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Панасюка С.Л.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області, Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 просить скасувати постанови у справах про адміністративні правопорушення від 17.07.2021. Як вбачається з оскаржуваних постанов, позивач, 07 липня 2021 року, о 13 год. 59 хв., керуючи автомобілем марки «Volvo FH 13.440», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «CARNEHL», в м. Ковелі, на 442 км. + 20 м. автодороги М-07, здійснив проїзд перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 (г) ПДР України, повертаючи праворуч, не увімкнув відповідний світловий покажчик повороту та не пред`явив посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вчинивши тим самим адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП. Крім того, на вантажному транспортному засобі з дозволеною максимальною масою понад 3.5 тонн були відсутні противідкатні упори, щонайменше два, та при цьому ОСОБА_1 не позначив свій транспортний засіб на проїжджій частині згідно п.9.9 ПДР України, чим порушив п.п 31.4.7 «є» ПДР, вчинив тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП України. Позивач вважає оскаржувані постанови незаконними, оскільки він виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора, а проїхав перехрестя на жовтий сигнал, що узгоджується з вимогами ПДР України. Під час здійснення маневру повороту він увімкнув покажчик повороту, після закінчення маневру, покажчик повороту виключився сам. Щодо відсутності одного противідкатного упору зазначає, що згубив його в дорозі, про що повідомляв інспектора поліції під час складання протоколу. Просив скасувати постанови відповідача від 17.07.2021, провадження у справах закрити.

Відповідач позов не визнав. Подав до суду відеозапис, який підтверджує вчинення позивачем адміністративних правопорушень. Просить в позові відмовити.

В позові слід відмовити повністю.

Відповідач надав необхідні і достатні докази щодо того, що ОСОБА_1 , 07 липня 2021 року, о 13 год. 59 хв., керуючи автомобілем марки «Volvo FH 13.440», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «CARNEHL» в м. Ковелі, на 442 км. + 20 м. автодороги М-07, здійснив проїзд перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 (г) ПДР України, повертаючи праворуч, не увімкнув відповідний світловий покажчик повороту та не пред`явив посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вчинив тим самим адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП. і правомірно за вчинення вказаних правопорушень підданий штрафу в розмірі 510 грн.

Крім того, відповідач надав необхідні і достатні докази щодо того, що на вантажному транспортному засобі з дозволеною максимальною масою понад 3.5 тонн, яким керував позивач, були відсутні противідкатні опори, щонайменше дві, а саме, була одна опора, та при цьому позивач не позначив свій транспортний засіб на проїжджій частині згідно п.9.9 ПДР України, чим порушив п.п.31.4.7 «є» ПДР, вчинив тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП України і правомірно за вчинення вказаних правопорушень підданий штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність в тому числі і за проїзд перехрестя на заборонний сигнал світлофора.

Відповідно до пп.«ґ» п.8.7.3 ПДР України жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідач надав суду відеозапис з відеореєстратора зі службового автомобіля, з якого вбачається, що позивач, під час керування транспортним засобом та руху по в м. Ковелі, на 442 км. + 20 м. автодороги М-07, здійснив проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофора. З відеозапису видно, що позивач, в той час, коли інші автомобілі продовжували стояти, чекаючи сигналу світлофора, який дозволяє рух, проїхав, не зупиняючись через перехрестя. До того ж, з того ж відеозапису видно, що позивач під час спілкування з поліцейськими доводив їм, що він проїжджав перехрестя на жовтий сигнал світлофора і що він нічого, у зв`язку з цим, не порушував.

Отже, твердження позивача, що він проїхав перехрестя на зелений сигнал світлофора, спростоване наданим відповідачем відеозаписом, а тому суд його відхиляє.

Також, наданим відповідачем відеозаписом прямо і наочно доводиться та обставина, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем і повертаючи праворуч, не увімкнув покажчик повороту.

Згідно п.31.4.7 «є» ПДР України, забороняється експлуатація транспортного засобу у якого відсутні: на вантажних автомобілях з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т і в автобусах з дозволеною максимальною масою понад 5 т противідкатні упори (щонайменше два).

Позивач порушив вказані вимоги, маючи лише один противідкатний упор.

Відеозаписом спростовується твердження позивача, що він згубив один противідкатний упор в дорозі незадовго до спілкування з поліцейськими. А саме, місце, де цей упор кріпився, рівномірно покрите пилом, як і інші відкриті деталі автомобіля, на що звертав увагу позивача поліцейський. Якби противідкатний упор був би згублений незадовго до спілкування з поліцейськими, то ділянка, де він кріпився, мала б відмінності порівняно з відкритими ділянками.

Згідно підпунктів а, б, ґ п.2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, документи на транспортний засіб та страховий поліс, що підтверджено зафіксованим на відео спілкуванням позивача з поліцейськими. Позивач з надуманих підстав і взагалі без них, незважаючи на неодноразові вимоги поліцейських, не пред`являв згадані документи.

Процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення була дотримана в тій мірі, коли не виникає жодного розумного сумніву в висновках поліцейського про винуватість позивача у вчиненні адміністративних правопорушень.

Позивачу були роз`яснені права і його поведінка під час спілкування з поліцейським підтверджує, що він ці права розумів.

Позивач, як видно з відеозапису, не заявляв клопотань у тому вигляді як вони мають бути заявлені, в тому числі і клопотання про відкладення розгляду справи.

Постанова, яку оспорює позивач, містить усі мінімально необхідні реквізити для того щоб бути залишеною в силі.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом та Конституцією України.

Таким чином, приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення ДТП та їх наслідків, суд приходить до переконання, що відповідачем належними та допустимими доказами доведено факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.ст.122, ч.1 ст.126 та ч.1 ст.121 КУпАП, а тому оскаржувані постанови прийняті правомірно та скасуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 77, 121, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, на підставі ст.ст.245, 251, 280 КУпАП, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області, Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач: відділ організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області, місцезнаходження: м. Ковель, вул. Драгоманова, 19, , адреса електронної пошти: .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Залізнична, 15, код ЄДРПОУ: невідомий, адреса електронної пошти: .

Головуючий:С. Л. Панасюк