Справа № 120/8031/21-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 жовтня 2021 р. Справа № 120/8031/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суд Альчук М.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до Уланівської об`єднаної територіальної громади Хмільницького району Вінницької області в особі Уланівської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 звернулися в суд з адміністративним позовом до Уланівської об`єднаної територіальної громади Хмільницького району Вінницької області в особі Уланівської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю органу місцевого самоврядування, які полягають у не розгляді та не прийнятті належного процесуального рішення за результатами розгляду клопотань.

Позивачі зазначають, що звернулися до сільської ради з колективним клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 2 га кожному окремо для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Однак вказане клопотання в межах двотижневого строку розглянуто не було. Будь-якого рішення щодо задоволення або відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачем не прийнято.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, яким заперечує щодо заявлених позовних вимог та просить відмовити у його задоволенні. Зазначено, що 17.08.2021 року на 13 сесії 8 скликання Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області вказані клопотання розглянуті, однак не отримали достатньої кількості голосів депутатів ради. Отже, на думку відповідача, селищна рада розглянула клопотання позивачів у встановлений законом строк та протиправної бездіяльності не допускала.

Відповідно до ухвали від 06.08.2021 року про відкриття провадження, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 20.02.2020 року позивачі звернулись до головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотаннями про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області.

Головним управлінням Держгеокадастру прийнято наказ від 27.03.2020 року № 2-7987/15-20-СГ, яким надано відповідні дозволи на розроблення проекту землеустрою.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 року № 707-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області" визначено, що Кропивнянська сільська рада Хмільницького району Вінницької області входить до складу Уланівської територіальної громади з адміністративним центром в селі Уланів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.01.2021 року № 60-р "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад" регламентовано передачу усіх земельних ділянок с/г призначення державної власності в комунальну власність відповідних ОТГ.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 року № 1113 "Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин" Держгеокадастру доручено прискорити проведення інвентаризації земель с/г призначення державної власності та забезпечити передачу з 17.11.2020 року земельних ділянок с/г призначення державної власності у комунальну власність відповідно до статті 117 Земельного кодексу України.

На виконання вказаних нормативно-правових актів та у зв`язку з утворенням Уланівської ОТГ, головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області передано у комунальну власність Уланівської ОТГ спірні земельні ділянки.

Відповідно до пункту 24 Розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.

На виконання вимог зазначеного вище пункту 24 Розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України 24.06.2021 року позивачами подано до Уланівської об`єднаної територіальної громади Хмільницького району Вінницької області в особі Уланівської сільської ради повідомлення про замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки.

Після отримання від розробника проекту землеустрою щодо відведення відповідних земельних ділянок у власність кожному окремо, позивачами подано до відповідача колективне клопотання про його затвердження у відповідності до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Станом на 19.07.2021 року рішення щодо задоволення у затвердженні проекту землеустрою позивачі від відповідача не отримали, у зв`язку з чим звернулись до суду з цим адміністративним позовом.

17.08.2021 року на 13 (позачерговій) сесії 8 скликання питанням порядку денного номер 45 розглянуто лише зміни в протоколі по питанню з відмови у затвердженні проекту землеустрою на надати дозвіл на затвердження проекту. Та за результатом голосування 19 з 20 присутніх на засіданні депутатів ради утримались від голосування, тобто рішення не отримало необхідної кількості голосів депутатів ради /а.с. 17/.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що підставою виникнення спірних правовідносин, на думку позивачів, слугував той факт, що відповідач діяв всупереч норм Земельного кодексу України та не здійснив належного розгляду клопотання. Відсутність належним чином оформленого рішення сесії про затвердження проекту землеустрою чи про відмову в затвердженні, після спливу встановленого законом строку розгляду клопотання особи свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

По суті позовних вимог суд зазначає, що правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель вирішуються Земельним кодексом України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 18 Земельного кодексу України, до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Конкретні категорії земель визначені у частині першій статті 19 ЗК України, до яких зокрема належать землі сільськогосподарського призначення.

Згідно з частиною 1 статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно із статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара (пункт б частини 1 статті 121 ЗК України).

Частиною 1 статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

На час звернення позивачів із клопотанням про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чинним було наступне нормативно-правове регулювання особливостей безоплатної передачі земельних ділянок у власність.

Частиною 6 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з частиною 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Оскільки головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області прийнято наказ № 2-7987/15-20-СГ від 27.03.2020 року "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою", в подальшому, а саме 24.06.2021 року Уланівську сільську раду повідомлено про замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки.

Згідно з вимогами статті 50 Закону України "Про землеустрій" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажані земельні ділянки, які знаходяться у комунальній власності Уланівської ОТГ.

Відповідно до частини 8 статті 118 ЗК України (в редакції до 27.05.2021 року) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (в редакції до 27.05.2021 року), і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (частина 6 статті 186 ЗК України (в редакції до 27.05.2021 року).

Згідно зі статтею 186-1 ЗК України (в редакції до 27.05.2021 року) проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Частина 9 статті 118 ЗК України (в редакції до 27.05.2021 року) встановлювала, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно з частиною 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За нормативно-правовим регулюванням на час звернення позивачів із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та на час розроблення проекту землеустрою, обов`язок затвердити протягом двох тижнів проект землеустрою та передати земельну ділянку у відповідача виникав у разі наявності всіх погоджень уповноважених органів відповідно до статті 186-1 ЗК України.

Суд бере до уваги, що на час звернення до відповідача із колективним клопотанням про затвердження проекту землеустрою у Законі України "Про землеустрій", Земельний кодекс України внесено зміни, а статтю186-1 ЗК України виключено на підставі Закону № 1423-IX від 28.04.2021 року, проте це не звільняє відповідача від обов`язку розглянути у двотижневий строк клопотання позивачів та затвердити проект землеустрою, оскільки частина 9 статті 118 ЗК України чітко вказує, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

При цьому, відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з частинами першою та другою статті 59 зазначеного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

З огляду на вищезазначені норми, питання безоплатної передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування, яким в даному випадку є Уланівська сільська рада.

Судом встановлено, що позивачі у визначеному законодавством порядку звернулись до відповідача з клопотанням про затвердження розробленого ними проекту землеустрою, проте відповідач рішення про затвердження такого проекту у спосіб встановлений законом (шляхом прийняття рішення на пленарному засіданні ради про як в ч. 9 ст 118 ЗК) не прийняла, а тому суд дійшов висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності.

Як зазначає представник відповідача, сільською радою протиправної бездіяльності допущено не було, оскільки клопотання позивачів розглянуто на 13 (позачарговій) сесії 8 скликання від 17.08.2021 року, що підтверджується витягом з протоколу 13 сесії 17.08.2021 року, однак депутати під час голосування за запропонований проект рішення не підтримали.

Суд зауважує, що в даному випадку, згідно витягу з протоколу, на порядок денний 17.08.2021 року на 13 (позачерговій) сесії 8 скликання за номером 45 розглянуто лише питання щодо внесення змін в протоколі по питанню з відмови у затвердженні проекту землеустрою на надати дозвіл на затвердження проекту. Та, як визначено за результатом голосування 19 з 20 присутніх на засіданні депутатів ради утримались від голосування, тобто рішення не отримало необхідної кількості голосів депутатів ради.

При цьому, питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність взагалі не розглядалось на порядку денному 13 позачергової сесії 8 скликання.

З даного приводу слід наголосити на нормах частини першої, другої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною п`ятнадцятою статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Отже, підготовка і розгляд питань, вирішення яких належить до повноважень ради, виносяться на пленарні засідання ради і регулюється Регламентом ради. Це стосується і клопотання позивачів про затвердження проекту землеустрою.

Відповідно до частини другої статті 84, статті 91 Конституції України та частини першої статті 47 Регламенту Верховна Рада приймає рішення виключно на її пленарних засіданнях після обговорення питань більшістю голосів народних депутатів від конституційного складу Верховної Ради, крім випадків, передбачених Конституцією України та цим Регламентом.

Відповідно до частини другої статті 54 Регламенту Верховної Ради України у протоколі пленарного засідання Верховної Ради зазначаються, зокрема, окремо колективне питання порядку денного; результати голосування проектів законів, постанов, інших актів Верховної Ради, доручення Верховної Ради, пропозиції народних депутатів і прийняті рішення, у тому числі процедурні.

Рішення з питання, що не має процедурного характеру, приймається на пленарному засіданні більшістю депутатів від загального складу.

Отже, з огляду на зазначенні норми суд приходить до переконання в тому, що проекти рішень готуються лише з варіантом позитивного вирішення питання.

В той же час, рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість депутатів від загального складу Ради та викладається у формі окремого документу.

Оскільки ні Конституцією України, ні Регламентом Верховної Ради України не передбачено, що у разі не набрання необхідної кількості голосів за прийняття певного рішення, Верховна Рада України голосувала б за окремий документ про відмову у прийнятті такого рішення.

При цьому, як встановлено з матеріалів справи, відповідач не мав наміру щодо задоволення клопотання позивачів, оскільки на сесію ради одразу ж винесено питання щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Хоча чинними нормами Земельного кодексу України на нього покладено зобов`язання у разі передачі земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність, має бути прийнято у передбачений строк рішення саме про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Більше того, законодавцем в межах норм земельного законодавства не передбачено такої підстави для відмови у затвердження проекту землеустрою, як недостатня кількість голосів депутатів, оскільки такі від голосування взагалі утримались.

Відповідно до норм ч. 15 ст. 123 Земельного кодексу України, підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Таким чином законодавцем чітко передбаченні підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою, які дотримані Уланіською сільською радою не були.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Уланівської сільської ради щодо не розгляду у передбачений законом строк колективного клопотання позивачів від 22.06.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 2 га кожному окремо для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області.

Визначаючись щодо наявності підстав для зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності площею 2 га та надати позивачам відповідні земельні ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що знаходяться на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, суд виходить з того, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відсутність належним чином оформленого рішення відповідача у формі рішення ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність чи відмови у передачі земельної ділянки у власність, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Разом з тим, питання щодо ефективного способу захисту прав позивачів у подібній ситуації в судовій практиці поставало неодноразово.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 року у справі № 509/1350/17, оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. При цьому застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою. Разом з тим наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу. Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою.

Тобто, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивачів, як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення про затвердження проекту землеустрою, є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив в його задоволенні.

В такому разі, суд під час перевірки підстав прийняття рішення, перевіряє конкретні підстави відмови. У разі визнання незаконності підстав, що стали причиною прийняття рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою, доцільним способом захисту є власне зобов`язання уповноваженого суб`єкта прийняти конкретне рішення, а не зобов`язання повторно розглянути клопотання.

Разом з тим, оскільки клопотання позивачів по суті не було розглянуто, а рішення не прийнято, відсутні підстави для зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою, якщо уповноважений орган не прийняв рішення, яке він повинен був ухвалити за законом.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що належним способом захисту прав позивачів буде визнати протиправною бездіяльність Уланівської сільської ради щодо не розгляду клопотання позивачів про затвердження проекту землеустрою та зобов`язання Уланівську сільську раду на черговій сесії розглянути клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та прийняти відповідне рішення згідно з статтею 118 Земельного кодексу України з урахуванням висновків суду, висловлених у даному рішенні.

Стосовно розподілу судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Вирішуючи питання про відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 3 статті 134 КАС України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат, враховуються: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також документи що підтверджують оплату наданих послуг.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства встановлено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду № 810/3213/16 від 04 серпня 2020 року, № 640/15803/19 від 05 серпня 2020 року.

До суду для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивачів подано:

- договори про надання правової допомоги №06/21-з/2, №06/21-з/1, №06/21-з/3, №06/21-з/4, №06/21-з/5, №06/21-з/6, №06/21-з/7, №06/21-з/8, №06/21-з/9 від 18.06.2021 року;

- детальний розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які понесено позивачами у зв`язку із розглядом справи №120/8031/21-а у Вінницькому окружному адміністративному суді;

- квитанції №06/21-з/1/1, №06/21-з/2/1, №06/21-з/3/1, №06/21-з/4/1, №06/21-з/5/1, №06/21-з/6/1, №06/21-з/7/1, №06/21-з/8/1, № 06/21-з/9/1 від 18.06.2021 року про оплату позивачами гонорару адвоката у сумі по 5000 грн. за підготовку позову та супровід справи.

Отже, витрати позивачів в розмірі 45000 грн. на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та доводяться належними і допустимими доказами.

Однак, з аналізу матеріалів справи суд вважає, що суть справи, обсяг робіт та час, витрачений адвокатом на виконання робіт, є неспівмірними з розміром понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Крім того, належним буде наголосити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З огляду на викладене, враховуючи документи, надані позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а також на сталу судову практику у даній категорії справ, суд дійшов висновку, що виходячи з реальності витрат на професійну правничу допомогу, обставин справи, складності справи, часу, затраченого на послуги адвоката, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про розподіл судових витрат в частині понесених позивачами витрат на професійну правничу та стягнення з відповідача на користь позивачів судових витрат на суму 9000 грн., тобто на кожного з позивачів по 1000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідент.номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ідент.номер НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , ідент.номер НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 , ідент.номер НОМЕР_5 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_6 , ідент.номер НОМЕР_6 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_7 , ідент.номер НОМЕР_7 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_8 , ідент. номер НОМЕР_8 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_9 , ідент. номер НОМЕР_9 ) до Уланівської об`єднаної територіальної громади Хмільницького району Вінницької області в особі Уланівської сільської ради (вул. Миру, 9, с. Уланів, Хмільницький район, Вінницька область, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Уланівської сільської ради щодо не розгляду в двотижневий строк колективного клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 22.06.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 2 га кожному окремо для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області.

Зобов`язати Уланівську сільську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 22.06.2021 року про затвердження проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності площею 2 га, що знаходяться на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та вирішити питання щодо якого звернулись заявники, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 454 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Уланівської сільської ради (вул. Миру, 9, с. Уланів, Хмільницький район, Вінницька область, ).

Стягнути на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідент.номер НОМЕР_2 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 454 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Уланівської сільської ради (вул. Миру, 9, с. Уланів, Хмільницький район, Вінницька область, ).

Стягнути на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ідент.номер НОМЕР_3 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 454 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Уланівської сільської ради (вул. Миру, 9, с. Уланів, Хмільницький район, Вінницька область, ).

Стягнути на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , ідент.номер НОМЕР_4 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 454 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Уланівської сільської ради (вул. Миру, 9, с. Уланів, Хмільницький район, Вінницька область, ).

Стягнути на користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 , ідент.номер НОМЕР_5 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 454 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Уланівської сільської ради (вул. Миру, 9, с. Уланів, Хмільницький район, Вінницька область, ).

Стягнути на користь ОСОБА_6 ( АДРЕСА_6 , ідент.номер НОМЕР_6 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 454 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Уланівської сільської ради (вул. Миру, 9, с. Уланів, Хмільницький район, Вінницька область, ).

Стягнути на користь ОСОБА_7 ( АДРЕСА_7 , ідент.номер НОМЕР_7 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 454 грн, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Уланівської сільської ради (вул. Миру, 9, с. Уланів, Хмільницький район, Вінницька область, ).

Стягнути на користь ОСОБА_8 ( АДРЕСА_8 , ідент. номер НОМЕР_8 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 454 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Уланівської сільської ради (вул. Миру, 9, с. Уланів, Хмільницький район, Вінницька область, ).

Стягнути на користь ОСОБА_9 ( АДРЕСА_9 , ідент. номер НОМЕР_9 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 454 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Уланівської сільської ради (вул. Миру, 9, с. Уланів, Хмільницький район, Вінницька область, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович