Справа № 335/7228/21
Суддя: Гашук К. В.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/7228/21 2-а/335/154/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Гашук К.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , до Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради, інспектора з паркування відділу Служби інспекторів з паркування Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради Жихарева Олександра Васильовича, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Департаменту правового забезпечення ЗМР, інспектора з паркування відділу Служби інспекторів з паркування Департаменту правового забезпечення ЗМР Жихарева О.В., у якому просив визнати протиправними дії інспектора з паркування відділу Служби інспекторів з паркування Департаменту правового забезпечення ЗМР Жихарева О.В. щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП на підставі постанови від 18.05.2021; постанову ZP № 2103669 від 18.05.2021, складену інспектором з паркування відділу Служби інспекторів з паркування Департаменту правового забезпечення ЗМР Жихаревим О.В. про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП скасувати, провадження у адміністративній справі закрити, у зв`язку із відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову зазначено, що постановою інспектора з паркування Департаменту правового забезпечення «Служба інспекторів з паркування» ЗМР Жихарева О.В. ZP №2103669 від 18.05.2021, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 22.04.2021 о 12 год. 35 хв. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 43, особа, яка керувала автомобілем (водій) ЗАЗ 110207 д.н.з. НОМЕР_1 порушила правила зупинки, а саме здійснила зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу та створила перешкоду дорожньому руху, чим порушила п. 15.9 «г» ПДР України та ч. 3 ст. 122 КУпАП. Вимір здійснено ручним лазерним світловіддалеміром Воsch GLM20 S/N 810422537, фотозйомка (відеозапис) проводився спецзасобом марки Samsung SM-T395.

Вказану постанову, ОСОБА_1 отримав 24.06.2021 рекомендованим листом.

Позивач вважає дії інспектора з паркування Департаменту правового забезпечення «Служба інспекторів з паркування» ЗМР Жихарева О.В. під час складання вказаної постанови протиправними, а постанову незаконною, та такою, що підлягає скасуванню.

Так, як зазначає позивач, під час складання вказаної постанови інспектори з паркування порушили вимоги постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Соvid-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, № 1236 від 09.12.2020, а саме останні були без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

Крім того, під час складання постанови в автомобілі будь-якої особи не було, повідомлення на лобовому склі не залишено, а транспортний засіб був розташований на дорозі у такому стані, який жодним чином не перешкоджав іншим транспортним засобам та пішоходам у можливості безперешкодно рухатися дорогою або тротуаром, що у свою чергу виключало наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил паркування.

До того ж, в районі перехрестя АДРЕСА_1 відсутні будь-які офіційно сформовані земельні ділянки, які б мали ознаки паркувальних майданчиків.

Інспектор з паркування Жихарев О.В. не направив ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносного нього за 5 днів до дати розгляду вказаної справи, не зазначив у постанові доказів закріплення за ним технічних засобів, які він використовував під час фіксації порушення, а також у постанові не наведено доказів щодо виконання інспектором своїх обов`язків саме за тією адресою, за якою було виявлено порушення та складено постанову.

У постанові відповідачем не наведено ознак об`єктивної сторони (способу), у який спосіб транспортний засіб позивача перешкоджав дорожньому (пішохідному) руху або загрожував безпеці руху або розташовував транспортний засіб на спеціальному паркувальному майданчику з порушенням правил паркування.

Також, позивач просив поновити йому строк на оскарження вказаної постанови, оскільки постанову він отримав 24.06.2021, а тому останнім днем процесуального строку на оскарження постанови є 05.07.2021, тобто день у який він направив поштовим зв`язком позов до суду.

Ухвалою судді від 09.07.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

08.09.2021 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 , якою він усунув недоліки вказані в ухвалі судді від 09.07.2021 та квитанція про сплату судового збору,.

Ухвалою судді від 22.09.2021 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст. ст. 268272, 286 КАС України, призначено судове засідання на 13.10.2021 на 08 год. 30 хв. без повідомлення (виклику) сторін, надано учасникам справи строк для надання заяв по суті справи та роз`яснено наслідки їх неподання.

07.10.2021 від головного спеціаліста інспектора з паркування другого сектору інспекторів з паркування управління безпеки та якості міста Департаменту правового забезпечення ЗМР Жихарева О.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

У відзиві зазначено, що уточнена позовна заява ОСОБА_1 , яка надійшла до Департаменту правового забезпечення ЗМР не підписана позивачем, а отже відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України, повинна бути повернута позивачу.

Вказаний адміністративний позов ОСОБА_1 є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Так, 22.04.2021 о 12-35 год. відповідачем було винесено повідомлення серії ZP №2103669 відносно власника транспортного засобу ЗАЗ 110207 д.н.з. НОМЕР_1 , за порушення правил зупинки, а саме здійснення зупинки транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу та створення перешкоду дорожньому руху, чим було порушено п. 15.9 «г» ПДР України та ч. 3 ст. 122 КУпАП. Місце скоєння адміністративного правопорушення: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 43. Вимір здійснено ручним лазерним світловіддалеміром Воsch GLM20 S/N 810422537, фотозйомка (відеозапис) проводилася спецзасобом марки Samsung SM-T395.

Вказане повідомлення було розміщено на лобовому склі транспортного засобу ЗАЗ 110207 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу, оскільки на той момент неможливо було встановити відповідальну особу, що свідчить про те, що особа, яка керувала транспортним засобом була повідомлена про фіксацію порушень правил зупинки.

Після встановлення відповідальної особи, відповідач виніс постанову ZP №2103669 від 18.05.2021, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Вказана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить інформацію про порядок звільнення від адміністративної відповідальності, до неї долучені докази, які підтверджують вчинення адміністративного правопорушення, та вона була направлена ОСОБА_1

07.10.2021 від Департаменту правового забезпечення ЗМР, в особі представника Бек Я.Б. надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Вказаний відзив за змістом є аналогічним відзиву головного спеціаліста інспектора з паркування другого сектору інспекторів з паркування управління безпеки та якості міста Департаменту правового забезпечення ЗМР Жихарева О.В.

Окрім іншого у відзиві зазначено, що твердження позивача про те, що інспектором з паркування не було залишено повідомлення про притягнення до відповідальності на лобовому склі, жодним доказом не підтверджуються. Крім того, відсутність такого повідомлення не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення, та не може слугувати самостійною підставою для скасування постанови.

Також, інспектор з паркування не повинен зазначати в постанові докази закріплення за ним технічних засобів, що передбачено ст. 283 КУпАП.

На підтвердження придбання Департаментом та перебування на балансі Департаменту ручного лазерного світловіддалеміра Воsch GLM20 S/N 810422537, та технічного засобу Samsung SM-T395, підтвердження закріплення вказаних технічних засобів за інспектором з паркування надано копію відповідної довідки, копію договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність працівника від 30.12.2020, та копії договорів постачання.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи надані докази у їх сукупності, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, 22.04.2021 о 12-35 год. інспектором з паркування Департаменту правового забезпечення «Служба інспекторів з паркування» ЗМР Жихаревим О.В. було винесено повідомлення серії ZP №2103669 відносно власника транспортного засобу ЗАЗ 110207 д.н.з. НОМЕР_1 , за порушення правил зупинки, а саме здійснення зупинки транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу та створення перешкод дорожньому руху, чим було порушено п. 15.9 «г» ПДР України та ч. 3 ст. 122 КУпАП, у якому зазначено: місце скоєння адміністративного правопорушення: АДРЕСА_2 ; вимір здійснено ручним лазерним світловіддалеміром Воsch GLM20 S/N 810422537, фотозйомка (відеозапис) проводилася спецзасобом марки Samsung SM-T395.

Постановою інспектора з паркування Департаменту правового забезпечення «Служба інспекторів з паркування» ЗМР Жихарєва О.В. ZP №2103669 від 18.05.2021, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Як зазначено у постанові, 22.04.2021 о 12-35 год. особа, яка керувала автомобілем (водій) ЗАЗ 110207 д.н.з. НОМЕР_1 , порушила правила зупинки, а саме здійснила зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу та створила перешкоду дорожньому руху, чим було порушено п. 15.9 «г» ПДР України та ч. 3 ст. 122 КУпАП. Місце скоєння адміністративного правопорушення: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 43. Вимір здійснено ручним лазерним світловіддалеміром Воsch GLM20 S/N 810422537, фотозйомка (відеозапис) проводилася спецзасобом марки Samsung SM-T395. Розгляд адміністративних матеріалів здійснювався щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказана постанова була направлена позивачу ОСОБА_1 за адресою його місця проживання, та отримана позивачем 24.06.2021, що не оспорюється сторонами у справі.

Як встановлено пунктом 15.9 «г» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту ПДР), зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Згідно із частиною 3 статті 122 КУпАП, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 14-1 КУпАП встановлено, що до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

За приписами ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Статтею 283 КУпАП визначено вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до частин першої та четвертої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, 22.04.2021 о 12-35 год. особа, яка керувала автомобілем (водій) ЗАЗ 110207 д.н.з. НОМЕР_1 порушила правила зупинки, а саме здійснила зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу та створила перешкоду дорожньому руху, чим було порушено п. 15.9 «г» ПДР України та ч. 3 ст. 122 КУпАП. Місце скоєння адміністративного правопорушення: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 43. Вимір здійснено ручним лазерним світловіддалеміром Воsch GLM20 S/N 810422537, фотозйомка (відеозапис) проводилася спецзасобом марки Samsung SM-T395. Розгляд адміністративних матеріалів здійснювався щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

У вказаній постанові ОСОБА_1 роз`яснено строки, порядок, та реквізити сплати штрафу, порядок звільнення особи від адміністративної відповідальності, особливості розгляду відповідних справ, порядок оскарження вказаної постанови, набрання нею законної сили, а також зазначено посилання за яким особа може ознайомитись з матеріалами справи.

У позові позивач ОСОБА_1 , зазначає, що інспектори з паркування, у тому числі ОСОБА_2 , 22.04.2021 діяли з порушенням вимог Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Соvid-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, № 1236 від 09.12.2020, а саме інспектори з паркування були без вдягнутих засобів індивідуального захисту, чим порушили права споживачів послуг з паркування під час реалізації свого права на захист.

Разом з тим, зі змісту самого позову, повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності та оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності убачається, що фіксування адміністративного правопорушення та складання відповідних документів відбувалось за відсутності ОСОБА_1 , що свідчить про неспроможність вказаних доводів позивача. Крім того, предметом розгляду даної адміністративної справи не є питання дослідження дій інспекторів в частині дотримання ними карантинних обмежень, оскільки ці обставини жодним чином не впливають на наявність або відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Як убачається із матеріалів справи, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, вчинене 22.04.2021, яке стало підставою для винесення оскаржуваної постанови зафіксоване в режимі фотозйомки спецзасобом марки Samsung SM-T395, вимір здійснено ручним лазерним світловіддалеміром Воsch GLM20 S/N 810422537.

У зв`язку із тим, що на час фіксування вказаного правопорушення у автомобілі ЗАЗ 110207 д.н.з. НОМЕР_1 були відсутні особи, а також у зв`язку із тим, що технічні можливості не дозволяли встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 КУпАП, на місці вчинення правопорушення, інспектором з паркування ОСОБА_2 було складено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, яке було розміщено на лобовому склі транспортного засобу.

У подальшому, після встановлення відповідальної особи, інспектором з паркування Жихаревим О.В. було винесено оскаржувану постанову.

Доводи позивача про те, що інспектором з паркування не було залишено на лобовому склі автомобіля повідомлення про адміністративне правопорушення не підтверджуються жодним доказом, натомість відповідачем до відзиву долучено копію вказаного повідомлення.

Доводи позивача про те, що транспортний засіб був розташований на дорозі у такому стані, який жодним чином не перешкоджав іншим транспортним засобам та пішоходам у можливості безперешкодно рухатися дорогою або тротуаром, що у свою чергу виключало наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил паркування, а також про те, що в районі перехрестя вул. Гоголя та вул. Покровської м. Запоріжжя відсутні будь-які офіційно сформовані земельні ділянки, які б мали ознаки паркувальних майданчиків, є безпідставними.

Так, у провину ОСОБА_1 ставиться те, що 22.04.2021 о 12-35 год. водій ЗАЗ 110207 д.н.з. НОМЕР_1 порушив правила зупинки, а саме здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу та створив перешкоду дорожньому руху, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 відповідачем надано 4 фотознімки, виконані з різних ракурсів, які відображають: дату та час порушення, місце розташування автомобіля ЗАЗ 110207 д.н.з. НОМЕР_1 , а також фотознімок на якому зображено ручний лазерний світловіддалемір на якому відображено відстань зупинки автомобіля ЗАЗ 110207, д.н.з. НОМЕР_1 , від пішохідного переходу, яка складає 0,698 м., у день та час зазначені у постанові.

Пунктом п. 15.9 «г» ПДР України заборонено зупинку на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Згідно пп. ґ п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП для цілей КУпАП розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Тобто, навіть у разі якщо автомобіль ЗАЗ 110207 д.н.з. НОМЕР_1 , на час зупинки не перешкоджав у русі іншим автомобілям та пішоходам, така зупинка заборонена п. 15.9 «г» ПДР України.

Доводи позивача, про те, що інспектором з паркування Жихаревим О.В. за 5 днів до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення не направлено йому відповідне повідомлення про її розгляд є безпідставними, оскільки у ст. 279-1 КУпАП відсутні такі вимоги.

Також є безпідставними доводи позивача про те, що у постанові відповідач не зазначив доказів закріплення за ним технічних засобів, які він використовував під час фіксації порушення, а також у постанові не наведено доказів щодо виконання інспектором своїх обов`язків саме за тією адресою, за якою було виявлено порушення та складено постанову, оскільки ст. 238 КУпАП, якою визначено вимоги до змісту постанови про справі про адміністративне правопорушення, не передбачено внесення до постанови таких відомостей.

Дослідивши постанову інспектора з паркування Департаменту правового забезпечення «Служба інспекторів з паркування» ЗМР Жихарєва О.В. ZP №2103669 від 18.05.2021, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн., суд доходить до висновку, що вона повністю відповідає ст. 283 КУпАП, та містить всі необхідні дані.

До того ж до відзиву відповідачем долучено документи (копію відповідної довідки, копію договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність працівника від 30.12.2020, та копії договорів постачання) на підтвердження придбання Департаментом та перебування на балансі Департаменту ручного лазерного світловіддалеміра Воsch GLM20 S/N 810422537, та технічного засобу Samsung SM-T395, які використовувались під час фіксування правопорушення, а також підтвердження закріплення вказаних технічних засобів за інспектором з паркування, що свідчить про правомірність використання вказаних технічних засобів.

Вирішуючи вказану справу, суд приймає до уваги ту обставину, що у позові ОСОБА_1 не наводить жодного доказу на спростування обставин, викладених у постанові, зокрема, на спростування факту зупинки ближче 10 м до пішохідного переходу, а лише стверджує про неналежність доказів та порушення процедури розгляду справи відповідачем.

Суд зазначає, що доказів відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, за яке на нього накладено адміністративне стягнення, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено, що у сукупності з усіма встановленими судом обставинами виключає протиправність винесеної відповідачем постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Досліджуючи надані представником відповідача докази, судом встановлено, що вони підтвердили наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду України від 14.03.2018 по справі №760/2846/17).

Однак, відповідно до ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідачі, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довели правовірність оскаржуваної постанови, яка є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно ч. 1ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Зазначені вище обставини, у достатній мірі підтверджують наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП.

Таким чином, суд доходить до висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, а тому підстав для її скасування немає.

Відтак, підстави для задоволення позову у даному випадку відсутні.

Керуючись статтями 251, 245, 258 КУпАП, статтями 2, 5, 9, 72-73, 77, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , до Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради, інспектора з паркування відділу Служби інспекторів з паркування Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради Жихарєва Олександра Васильовича, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя

Суддя К.В. Гашук