Справа № 540/957/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/957/21
Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, за участю третьої особи: Скадовської районної державної адміністрації в особі Управління соціального захисту населення, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
В березні 2021 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (надалі відповідач, ГУ ПФУ), в якому просив:

- визнати неправомірними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо припинення виплати підвищення до пенсії особам з інвалідністю 2 групи відповідно до статті 6(2) Закону України від 23.03.2000 року №1584 «Про жертви нацистських переслідувань» та підвищення до пенсії інвалідам війни відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» з 01.02.2020 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії особам з інвалідністю 2 групи відповідно до статті 6(2) Закону України від 23.03.2000 року №1584 «Про жертви нацистських переслідувань» та підвищення до пенсії інвалідам війни відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» з 01 лютого 2020 року по момент фактичного призначення цих виплат та в подальшому здійснювати виплату вказаних підвищень щомісячно.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 04.07.2020 року ОСОБА_1 отримав статус жертви нацистських переслідувань, оскільки його матір, перебувала на примусових роботах в Австрії (Третій-Рейх). Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій та має статус жертви нацистських переслідувань. З 01.02.2020 року ОСОБА_1 припинена виплата підвищення до пенсії у розмірі 655,20 грн., як особі з інвалідністю ІІ групи, відповідно до ст.6(2) Закону України від 23.03.2000 року №1584 «Про жертви нацистських переслідувань», а також підвищення інвалідам війни відповідно до п.1 Постанови КМУ від 28.12.2011 року №1381 у сумі 770,08 грн.. Пізніше позивачу стало відомо про позбавлення його статусу «жертви нацистських репресій». Не погодившись із такими діями Управління, позивач звернувся до суду з позовом про оскарження дій УПСЗН Каланчацької РДА. Після чого, УПСЗН Каланчацької РДА замінено посвідчення позивача та видано йому посвідчення жертви нацистських переслідувань, тобто УПСЗН підтвердило той факт, що ОСОБА_1 має право на пільги як жертва нацистських репресій. Натомість, ГУ ПФУ у Херсонській області відмовилося здійснювати перерахунок пенсії позивача та повернути усі передбачені законодавством надбавки, що і стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо припинення з 01.02.2020 року виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як особі з інвалідністю II групи відповідно до статті 6(2) Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2020 року №1584-III.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як особі з інвалідністю II групи, відповідно до статті 6 (2) Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2020 року №1584-III, починаючи з 01.02.2020 року з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до паспорту громадянина України серія НОМЕР_2 , виданого 22.04.1996 року Каланчацьким РВ УМВС України в Херсонській області, ОСОБА_1 народився в ст.Вайт, А/д Глак, ОСОБА_2 .

Рішенням Каланчацького районного суду від 21.06.2001 року у справі №2-535-2001 встановлено, що ОСОБА_3 , уродженка с. Щасновка, Базалійського району, Хмельницької області, померла в смт. Каланчак, Херсонської області 02.02.1997 року, про що Каланчацьким відділом РАГС 12.02.1997 року зроблений актовий запис №26, є матір`ю ОСОБА_1 , уродженця ст. Вайт, А/д ОСОБА_4 .

Відповідно до архівної довідки Державного архіву Хмельницької області від 05.05.2001 №3150, ОСОБА_5 з 28.02.1942 року по травень 1945 року перебувала на примусових роботах у Німеччині та працювала у господаря Томашиц Раймона на сільськогосподарських роботах, м. Санфайт с. Дельлях, Австрія. Відомостей про народження нею в Німеччині дитини не виявлено.

Згідно розпорядження Каланчацького районного УПФУ №102478 від 05.08.2004 року, ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років у розмірі 296,18 грн., у тому числі, встановлене підвищення до пенсії як малолітньому в`язню та особі з інвалідністю ІІ групи в розмірі 69,69 грн..

Крім того, в матеріалах пенсійної справи наявні протоколи про перерахунок пенсії позивача від 08.10.2017 року, 24.11.2018 року, 23.02.2019 року, 25.06.2019 року та 22.11.2019 року, які підтверджують нарахування та виплату до пенсії ОСОБА_1 надбавок, як неповнолітнім в`язням інвалідам 2 групи (ст.6(2) 40%) та цільової допомоги інвалідам війни ІІ групи.

22.01.2020 року під час перерахунку пенсії ОСОБА_1 , Головним управлінням ПФУ в Херсонській області до розміру пенсії зараховані такі надбавки: підвищення учасникам бойових дій (1 кат) (25%), цільова допомога учасникам бойових дій Постанова №1603 п.1.

Натомість, надбавки, які зараховувалися під час перерахунку пенсії позивача - 05.08.2004 року, 08.10.2017 року, 24.11.2018 року, 23.02.2019 року, 25.06.2019 року та 22.11.2019 року, а саме, підвищення неповнолітнім в`язням інвалідам 2 групи (ст.6(2) 40%) та цільової допомоги інвалідам війни ІІ групи, в протоколі від 22.01.2020 року не визначені.

20.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. Відповідно до розписки-повідомлення до заяви позивачем долучені наступні документи: паспорт НОМЕР_2 від 22.04.1996 року, виданий Каланчацьким РВ УМВС в Херсонській області, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, ЄРС, посвідчення жертви нацистських переслідувань від 20.11.2020 року серія НОМЕР_3 .

28.12.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області листом №5211-5023/К-02/8-2100/20 повідомило позивача, що під час інвентаризації пенсійної справи встановлено, що в результаті технічної помилки невірно визначився Ваш статус, що призвело до завищеного розміру пенсії (до пенсії встановлені підвищення як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи).

Пенсійну справу приведено у відповідність до вимог чинного законодавства України та розмір Вашої пенсії з 01.02.2020 року склав 3794,59 грн..

Щодо причини зміни посвідчення серія НОМЕР_3 , виданого Управлінням соціального захисту населення Каланчацької районної державної адміністрації 20.11.2020 року про те, що пред`явник цього посвідчення є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені статтею 6(2) Закону України від 23.03.2000 року №1584 «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - Закон 1584)... На підставі наданих документів пенсію перераховано з 01.12.2020 року та її розмір складає 4413,27 грн., у тому числі:

3440,32 грн. основний розмір пенсії за віком;

265,35 грн. доплата за 15 років понаднормативного стажу (1769,00 грн. х 15%);

707,60 грн. підвищення особам з інвалідністю II групи відповідно до статті 6(2) Закону 1584 (1769,00 грн. х 40%)...

Не погоджуючись із діями відповідача щодо припинення з 01.02.2020 року виплати підвищення до пенсії особам з інвалідністю ІІ групи відповідно до статті 6(2) Закону України від 23.03.2000 року №1584 «Про жертви нацистських переслідувань» та підвищення до пенсії інвалідам війни відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять документів, які б свідчили про припинення у передбачений законодавством спосіб статусу ОСОБА_1 жертви нацистських переслідувань або визнання недійсним посвідчення учасника бойових дій станом на момент припинення виплати до пенсії надбавок відповідно до ст.6(2) Закону №1584, тобто станом на 01.02.2020 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, що наданий відповідно до ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII, оскільки жодними документами, зокрема, посвідченням або довідкою, надання ОСОБА_1 такого статусу не підтверджений.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовної вимоги щодо визнання протиправними дій та зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як особі з інвалідністю II групи, відповідно до статті 6(2) Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2020 року №1584-III, починаючи з 01.02.2020 року з урахуванням виплачених сум, колегія суддів, виходячи із визначених у ч.1 ст.308 КАС України меж перегляду судом апеляційної інстанції, переглядає дану справу в межах доводів апеляційної скарги, тобто лише в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як особі з інвалідністю II групи, відповідно до статті 6(2) Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2020 року №1584-III.

Статтею 1 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2000 року №1584-III передбачено, що жертви нацистських переслідувань - особи, які в роки Другої світової війни постраждали від нацистських переслідувань з мотивів політичного, національного і релігійного характеру, ворожого ставлення до націонал-соціалізму.

Відповідно до статті 4 Закону №1584-III особами, які належать до числа жертв нацистських переслідувань, є:

- колишні в`язні концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання та місць примусових робіт у роки Другої світової війни;

- особи, які були насильно вивезені з території колишнього Союзу РСР на примусові роботи на територію Німеччини або її союзників, що перебували у стані війни з колишнім Союзом РСР, або на території окупованих ними інших держав;

- діти, які народилися в місцях примусового тримання їх батьків та в місцях відбування батьками примусових робіт;

- діти партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога, яких у зв`язку з патріотичною діяльністю їх батьків було піддано репресіям, фізичним розправам, гонінням.

Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІІ (далі - Закон №3551-ХІІ) визначено правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до ст.4 Закону №3551-ХІІ, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни та учасники війни.

Статтею 6 Закону №3551-ХІІ, у редакції, чинній станом на 24.04.2001 року, прирівняними до учасників бойових дій вважаються колишні неповнолітні (яким на момент ув`язнення не виповнилося 16 років) в`язні концтаборів, гетто та інших місць примусового тримання, створених фашистською Німеччиною та її союзниками в період другої світової війни, а також діти, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків.

Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що діти, які народилися в місцях, створених фашистською Німеччиною та її союзниками в період другої світової війни, в яких примусового тримали їх батьків, Законом №3551-ХІІ прирівняні до учасників бойових дій, які, у свою чергу, належать до ветеранів війни.

Отже, починаючи з 1993 року, дітям, які народилися в місцях примусового тримання їх батьків на території фашистської Німеччини та її союзників в період другої світової війни, уповноваженими органами згідно із Законом №3551-ХІІ надавався статус учасників бойових дій та відповідні посвідчення.

З дня набрання чинності Законом України «Про жертви нацистських переслідувань» до числа жертв нацистських переслідувань віднесені діти, які народилися в місцях примусового тримання їх батьків та в місцях відбування батьками примусових робіт та згідно із ст.5 Закону №1584-III таким особам видавалися відповідні посвідчення замість раніше виданого посвідчення ветерана війни.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04.07.2002 року ОСОБА_1 . Каланчацьким районним військовим комісаріатом видане посвідчення серії ветерана війни серії НОМЕР_1 безтермінове.

З 01.02.2020 року ОСОБА_1 перестав отримувати підвищення до пенсії як особа з інвалідністю II групи відповідно до статті 6(2) Закону №1584, а також підвищення інвалідам війни відповідно до п.1 постанови КМУ від 28.12.2011 року №1381.

28.08.2020 року за вх.№Л-07/Осб позивачем отримано лист від Управління соціального захисту населення Каланчацької РДА, в якому повідомлено, що згідно зі статтею 12 Порядку посвідчення жертвам нацистських переслідувань видаються на заміну посвідчень ветеранів війни, раніше виданих відповідними органами, які здаються до регіональних органів праці та соціального захисту населення. Станом на звітну дату посвідчення ветерана війни до Департаменту соціального розвитку Херсонської обласної державної адміністрації ОСОБА_1 не здавалось. Документи, необхідні для отримання посвідчення жертви нацистських переслідувань, визначені п.2 Порядку до Управління не здавалися.

20.11.2020 року Управлінням соціального захисту населення Каланчацької РДА видано посвідчення серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , в якому зазначено, що пред`явник цього посвідчення є інвалідом II групи і має право на пільги, встановлені статтею 62 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», посвідчення безтермінове.

Таким чином, судова колегія зазначає, що видавши таке посвідчення відповідач підтвердив право позивача на отримання всіх пільг як жертва нацистських репресій.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, щодо відповідно до листа Управління соціального захисту населення Скадовської РДА від 19.04.2021 року №781/03-19 згідно якого повідомлено, що ОСОБА_1 право на пільги, встановлені статтею 6(2) Закону №1584, відповідно до п.3 ст.6 Закону №1584 встановлено безпідставно, посвідчення про право на пільги, встановлені статтею 6(2) вказаного Закону видано неправомірно, а також посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_1 від 04.07.2002 року видано безпідставно з огляду на те, що матеріали справи не містять документів, які б свідчили про позбавлення у встановлений законодавством спосіб позивача статусу жертви нацистських репресій або рішення про визнання недійсним посвідчення від 04.07.2002 року.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо доводів відповідача щодо недійсності та непідтвердженості статусу позивача як жертви нацистських репресій, оскільки, призначаючи позивачу пенсію у 2004 році, пенсійний орган зобов`язаний був перевірити документи, які надають особі право на встановлення тих чи інших видів надбавок у зв`язку із існуванням у особи певного статусу. Крім того, до повноважень пенсійного органу не належить надання особі статусу учасника бойових дій або жертви нацистських переслідувань та повноваження на позбавлення вказаного статусу.

Враховуючи, що підвищення до пенсії передбачене ст.6(2) Закону №1584 як особі, що має статус жертви нацистських переслідувань виплачувалось позивачу з 2004 року та підстав для позбавлення особи таких виплат не вбачається, отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо протиправності дій відповідача щодо припинення з 01.02.2020 року виплати позивачу такого підвищення.

Щодо доводів апелянта стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом колегія суддів зазначає.

Строк звернення до адміністративного суду встановлено ст.122 КАС України, за приписами ч.ч.1, 2 якої, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Загальні правила, закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.

Поняття «повинна була дізнатись», використане у ст.122 КАС України, слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про прийняття оскаржуваного рішення та знала про обставини його прийняття. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Верховний Суд у постанові від 02.03.2021 року у справі №758/7700/17 зазначив, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, з моменту отримання грошових виплат, при отриманні від органу Пенсійного фонду України повідомлення про призначення пенсії, відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Як вбачається з матеріалів справи, про порушення своїх прав позивач дізнався з листа ГУ ПФУ в Одеській області від 08.12.2020 року, яким його було повідомлено про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії.

З даним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 16.03.2021 року, тобто з дотриманням строку звернення до суду, передбаченого ст.122 КАС України

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.