Справа № 460/8511/20
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 рокуСправа № 460/8511/20 пров. № А/857/12935/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Затолочного В.С., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Поліської митниці Держмитслужби на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року (суддя Зозуля Д.П., м.Рівне, повний текст складено 29 квітня 2021 року),

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» (далі ТОВ) звернулося до суду із позовом до Поліської митниці Держмитслужби (далі Митниці) в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 07.10.2020 №UA204120/2020/000330/2 (далі Рішення).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішення, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що подані декларантом до митного оформлення за митними деклараціями документи містили розбіжності та неточності, зокрема: до митного оформлення подано фактури від 23.09.2020, в яких вказана знижка 3% та 4,50% на товари, однак даний відсоток, його обґрунтування, терміни дії не передбачені контрактом; доповнення до контракту зазначений в графі 44 митної декларації, Додаткова угода № 1 не подані до митного оформлення; встановлений факт заниження цін на окремі артикули, які заявлялися до митного оформлення даним імпортером за даним контрактом у попередні періоди. Крім того, Митниця володіє ціновою інформацією щодо вартості подібних товарів, митну вартість яких раніше визнано митними органами. Зазначає, що подані декларантом документи не були достатніми для визначення митної вартості товару за основним методом, а тому контролюючим органом прийняте Рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом визнання митної вартості.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що декларантом були надані усі необхідні документи, які стосуються питання визначення числових значень вартості товару, а відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним Рішення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 18.12.2017 між ТОВ та компанією Metelli S.p.A., зареєстрованою в Італійській Республіці, укладено контракт №22017 (далі Контракт), відповідно до умов якого продавець зобов`язується продати позивачу товар, а саме автозапчастини. Згідно пунктами 3.1., 3.2. Контракту товар постачається позивачу окремими партіями згідно виставлених рахунків. Умовами поставки є FCA Луцьк (Україна), якщо інше не вказано в інвойсі, умови поставки товару розуміються у відповідності Інкотермс 2010 (т.1 а.с.5-45).

05.10.2020 з метою переміщення товару на митну територію України позивач подав до Митниці митну декларацію ІМ40ДЕ UA204120/2020/094004 (далі МД). Відповідно до графи 31 МД заявленим товаром є запасні частини для легкових автомобілів. Відповідно до графи 22 декларації митна вартість товару визначена позивачем в сумі 92846,44 євро відповідно до першого методу - за ціною договору (вартість операції), що відповідає сумі вказаній в Інвойсах № 272319, № 272320, № 272321, № 272322 від 23.09.2020 (далі Інвойси №№2319, 2320, 2321, 2322 відповідно).

Позивачем при поданні МД надано відповідачу наступні документи: прайс-лист від 01.09.2020; Інвойси №№ №№2319, 2320, 2321, 2322; транспортна накладна АС066848; картка відмови №UA204120.2020.093411.001; митна декларація №UA204120/2020/01594 від 05.10.2020; лист Metelli S.p.A. від 23.09.2020; Контракт з додатковими угодами; лист Metelli S.p.A. від 23.09.2020; лист Metelli S.p.A. від 02.10.2020; лист Metelli S.p.A. від 14.09.2020; митна декларація країни відправлення від 29.09.202020ITQSD1T0054805E2 (т.1 а.с.5-132).

Відповідач 07.10.2020 надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: 1) прайс-листи, каталоги; 2) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) транспортні (перевізні) документи; 5) банківські платіжні документи.

07.10.2020 ТОВ додатково було надано відповідачу наступні документи: лист-пояснення компанії Metelli S.p.A. від 06.10.2020, лист-пояснення компанії Metelli S.p.A. від 06.10.2020, лист-пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАГ» (далі ТОВ-1), видаткова накладна №359751 від 18.08.2020, видаткова накладна № 3602012 від 18.09.2020, видаткова накладна № 385949 від 29.09.2020, видаткова накладна № 388948 від 30.09.2020, видаткова накладна № 363865 від 21.09.2020, видаткова накладна № 379882 від 26.09.2020, видаткова накладна № 379110 від 25.09.2020, видаткова накладна № 354550 від 16.09.2020, прибуткова накладна № 5010 від 17.07.2020, прибуткова накладна № 8117 від 14.09.2020.

Разом з тим, 07.10.2020 відповідач прийняв Рішення. В обґрунтування неможливості визнати митну вартість товару за ціною договору відповідач зазначив, що у поданих декларантом документах «наявні розбіжності та неточності, а саме: до митного оформлення подано фактури №№2319, 2320, 2321, 2322 в яких вказана знижка 3%, 4,5% на товари, однак даний відсоток, його обґрунтування, термін дії не передбачений контрактом; доповнення до Контракту зазначений в графі 44 МД: додаткова угода №1 не подана до митного оформлення. Встановлено факт зниження ціни на окремі артикули які заявлялись до митного оформлення за даним Контрактом у попередні періоди МД. Відповідно до розділу IV Рішення, митний орган скоригував митну вартість партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів із розрахунку товар № 2 4,23 USD/кг. Таким чином відповідачем встановлено числове значення митної вартості товару № 2 в сумі 30871,3309 Євро (т.1 а.с.133-135).

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України; далі МК; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частина перша, друга статті 52 МК).

Відповідно до частини восьмої одинадцятої статті 52 МК у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК).

Згідно з частиною другою статті 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При поданні до митного органу митної декларації, декларантом заявлено митну вартість товару згідно ціни договору і обраний метод її визначення основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (пункт 1 частини першої статті 57 МК).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи (частина третя статті 53 МК України).

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи (частина четверта статті 53 МК).

Тобто, стаття 53 МК містить опис двох підстав, за яких митний орган може зобов`язати декларанта надати додаткові документи:

у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

У першому випадку вимагається надання документів згідно переліку: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У другому випадку: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

У Рішенні відповідачем в обґрунтування розбіжностей у документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, зазначено:

1) до митного оформлення подано фактури (Інвойси) №№2319, 2320, 2321, 2322 в яких вказана знижка 3%, 4,5% на товари, однак даний відсоток, його обґрунтування, термін дії не передбачений контрактом;

2) доповнення до Контракту зазначений в 44гр. МД додаткова угода №1 не подана до митного оформлення;

3) встановлено факт зниження ціни на окремі артикули які заявлялись до митного оформлення за даним контрактом у попередні періоди (МД №UA204120/2020/036451).

Щодо знижки на товар зазначених у фактурах суду слід зазначити наступне.

Так, відповідно до пункту 1.1. Контракту предметом даного договору є продаж і поставка автомобільних запчастин продавцем покупцю. Асортимент, ціна та кількість кожної одиниці поставки, її загальна вартість, розмір знижок, строки відвантаження визначаються сторонами в рахунках-фактурах на кожну поставку за даним договором. Відповідно до поданих позивачем Інвойсів вартість товару зазначена з врахуванням знижок, що не суперечить умовам договору.

Безпідставним є твердження скаржника, що Додаткова угода №1 до Контракту не подана до митного оформлення, оскільки відповідно до Доповнення №1 до поданої відповідачу МД (довідковий номер 33191) Додаткова угода № 1 до Контракту надана позивачем з МД.

Крім того, зниження ціни на окремі артикули які заявлялись до митного оформлення у попередні періоди (МД №UA204120/2020/036451), про що зазначено у Рішенні, як підстава розбіжностей, підтверджується зміною вартості товару відповідно до прайсу. Поданий відповідачу прайс передбачає, як збільшення ціни на деякі групи товарів, так і зменшення, що не суперечить укладеному Контракту та чинному законодавству.

Згідно з частиною п`ятою статті 53 МК забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає Митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду, узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 вересня 2021 року у справі №814/1043/16.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі 520/10386/2020 в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такої позиції дотримується Верховний Суд, у постановах від 19 лютого 2019 року в справі №805/2713/16-а, 22 квітня 2021 року у справі №810/3397/16.

Тобто, декларантом були надані усі необхідні документи, які стосуються питання визначення числових значень вартості товару.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що митним органом не зазначено у Повідомленні про надання додаткових документів та в оскаржуваному Рішенні, у чому саме полягає наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, та не надано жодної оцінки документам, які були надані декларантом, хоча документи були надані у повному обсязі.

Відповідно до оскаржуваного Рішення, митний орган вирішив скоригувати митну вартість партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів. Проте в оскаржуваному Рішенні відповідач не вказує будь-яких джерел та інформації якою керувався відповідач при визначенні митної вартості товару крім номеру та дати взятої за основу митної декларації.

Разом з тим, отримана інформація в ЦБД ЄАІС Держмитслужби про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Таким чином, апеляційний суд, вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у Митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості товару та протиправність оскаржуваного Рішення.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правильності застосування судом норм матеріального права до встановлених ним на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів та обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту Рішення суду видно, що судом задоволено вимоги ТОВ про стягнення на його користь за рахунком бюджетних асигнувань понесених позивачем судових витрат у вигляді судового збору, витрат на перекладацькі послуги, на правничу допомогу адвоката, проте відповідачем в апеляційній скарзі не наведено жодних обґрунтувань чи заперечень стосовно цієї частини рішення суду, а тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та дотриманні норм процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду є законними та обґрунтованими і скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 310, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Cуддя-доповідач В. Я. Качмар
судді В. С. Затолочний
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 22 жовтня 2021 року.