Справа № 460/6435/21
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2021 року м. Рівне №460/6435/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача у не зарахуванні до страхового стажу позивача періоди зайняття підприємницькою діяльністю із 01.04.1998 по 30.06.1999, 01.01.2000 по 28.02.2000, 01.04.2000 по 31.05.2000, 01.07.2000 по 31.08.2000, 01.10.2000 по 30.11.2000, 01.01.2001 по 28.02.2001, 01.04.2001 по 31.05.2001, 01.07.2001 по 31.08.2001, 01.10.2001 по 30.11.2001, 01.01.2002 по 28.02.2002, 01.04.2002 по 31.05.2002, 01.07.2002 по 31.08.2002, 01.10.2002 по 30.11.2002, 01.01.2003 по 28.02.2003, 01.04.2003 по 31.05.2003, 01.07.2003 по 31.08.2003, 01.10.2003 по 30.11.2003 при вирішенні питання про наявність підстав для призначення йому пенсії за віком;

зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком із 13 листопада 2020 року, зарахувавши до його загального страхового стажу періоди зайняття підприємницькою діяльністю із 01.04.1998 по 30.06.1999, 01.01.2000 по 28.02.2000, 01.04.2000 по 31.05.2000, 01.07.2000 по 31.08.2000, 01.10.2000 по 30.11.2000, 01.01.2001 по 28.02.2001, 01.04.2001 по 31.05.2001, 01.07.2001 по 31.08.2001, 01.10.2001 по 30.11.2001, 01.01.2002 по 28.02.2002, 01.04.2002 по 31.05.2002, 01.07.2002 по 31.08.2002, 01.10.2002 по 30.11.2002, 01.01.2003 по 28.02.2003, 01.04.2003 по 31.05.2003, 01.07.2003 по 31.08.2003, 01.10.2003 по 30.11.2003.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що твердження відповідача про відсутність підстав для призначені пенсії за віком через відсутність необхідно стажу не відповідає дійсності. Наголосив, що при звернення за призначенням пенсії подано всі необхідні документи, на підставі яких можна призначити пенсію за віком, зокрема і платіжні документи, які підтверджують факт сплати ним як фізичною особою-підприємцем страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за 1998-2003 роки. Однак, відповідачем не враховано всі документи про сплату відповідних внесків, та як наслідок безпідставно не зараховано до страхового стажу весь вказаний період підприємницької діяльності. З підстав наведених у позові, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10.06.2021 прийнято дану позову заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №460/6435/21, розгляд якої вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст. 263 КАС України.

У встановлений судом строк відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що підстав для зарахування до страхового стажу окремі періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2003 не має, через відсутність доказів про сплату страхових внесків (ОК-5) та перебування позивача на спрощеній системі оподаткування в такий період. Відтак, згідно із документами доданими до заяви про призначення пенсії та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 24 роки 4 місяці 1 день. Таким чином, враховуючи положення ст.26 Закону №1058, немає підстав для призначення позивачу пенсії за віком через відсутність страхового стажу 27 років. У зв`язку з цим, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю, за безпідставністю.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 10.11.2020 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 37).

Відповідачем не надано, а судом не здобуто доказів того, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 10.11.2020, Пенсійним органом приймалось рішення про призначення або ж про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

30.03.2021 ОСОБА_1 повторно через електронний портал Пенсійного фонду України (https://portal.pfu.gov.ua/) звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії (а.с. 39).

Листом від 19.04.2021 за №1700-0304-8/16919 відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком з тих підстав, що згідно з документами, доданими до заяви про призначення пенсії та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 4 місяці 1 день (а.с. 40-41).

При цьому, зі змісту наданого відповідачем розрахунку стажу, як додатку до листа від 19.04.2021 за №1700-0304-8/16919, вбачається, що ним не зараховано до загального страхового стажу окремі періоди зайняття підприємницькою діяльністю із 01.04.1998 по 30.06.1999, 01.01.2000 по 28.02.2000, 01.04.2000 по 31.05.2000, 01.07.2000 по 31.08.2000, 01.10.2000 по 30.11.2000, 01.01.2001 по 28.02.2001, 01.04.2001 по 31.05.2001, 01.07.2001 по 31.08.2001, 01.10.2001 по 30.11.2001, 01.01.2002 по 28.02.2002, 01.04.2002 по 31.05.2002, 01.07.2002 по 31.08.2002, 01.10.2002 по 30.11.2002, 01.01.2003 по 28.02.2003, 01.04.2003 по 31.05.2003, 01.07.2003 по 31.08.2003, 01.10.2003 по 30.11.2003.

Не погоджуючись із висновками відповідача щодо відсутності підстав для зарахування підприємницької діяльності, а як наслідок - відмови у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Суд встановив, що позивач досягнув 60 річного віку 12.11.2020.

Таким чином, для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком після набуття ним встановленого законом 60 річного віку, його загальний страхований стаж повинен був становити більше 27 календарних років, що визнав відповідач у листі від 19.04.2021 за №1700-0304-8/16919 та відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Суд зазначає, що між сторонами відсутній спір щодо зарахування періодів роботи позивача до 01.01.1998 та після 01.01.2004 до його загального страхового стажу.

При цьому, як встановлено судом, відповідачем не зараховано окремих періодів зайняття позивачем підприємницькою діяльністю із 01.01.1998 по 31.12.2003 до його загального страхового стажу. Підставою для вибіркового зарахування окремих періодів роботи з 01.01.1998 по 31.12.2003 до страхового стажу були відомості персоніфікованого обліку (довідка ОК-5), які містять інформацію щодо сплати страхувальником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Із наданого відповідачем розрахунку страхового стажу позивача вбачається, що Пенсійним органом не зараховано до страхового стажу окремі періоди зайняття підприємницької діяльності із 01.04.1998 по 30.06.1999, 01.01.2000 по 28.02.2000, 01.04.2000 по 31.05.2000, 01.07.2000 по 31.08.2000, 01.10.2000 по 30.11.2000, 01.01.2001 по 28.02.2001, 01.04.2001 по 31.05.2001, 01.07.2001 по 31.08.2001, 01.10.2001 по 30.11.2001, 01.01.2002 по 28.02.2002, 01.04.2002 по 31.05.2002, 01.07.2002 по 31.08.2002, 01.10.2002 по 30.11.2002, 01.01.2003 по 28.02.2003, 01.04.2003 по 31.05.2003, 01.07.2003 по 31.08.2003, 01.10.2003 по 30.11.2003 в сумі 3 роки 10 місяців 22 дні.

Частиною четвертою ст. 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з розділом XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV підпункту 3 підпункту 3-1 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до статті 1 Указу Президента України №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» від 03.07.1998, спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Відповідно до розділу II пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок №22-1), період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №793 пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) викладено у наступній редакції:

«Час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01.05.1993, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток №1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 по 31.12.2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів».

Як свідчать матеріали адміністративної справи, що для підтвердження факту здійснення позивачем підприємницької діяльності, як підставу зарахування страхового стажу в календарному розмірі з 01.01.1998 по 31.12.2003, ОСОБА_1 надав відповідачу свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серія В00 №820701 та виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які свідчать про державну реєстрацію ФОП з 30.04.1993. Дані про основний вид економічної діяльності за КВЕД 45.20: технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (а.с. 16, 17-18).

Окрім цього, позивач до заяви про призначення пенсії долучив також лист-відповідь Головного управління ДПС у Рівненській області від 27.01.2021 №705/6/17-00-12-03-04, наданий на запит щодо виду системи оподаткування, на якій він здійснював підприємницьку діяльність впродовж 1998-2003 років, відповідно до змісту якого строк зберігання особових рахунків платників податків (обов`язкових платежів) становить 5 років, що позбавляє Податковий орган можливості надати заявнику запитувану інформацію. Також повідомлено, що адміністрування пенсійних внесків до 01.10.2013 здійснювалось Пенсійним фондом України.

Зазначене свідчить на користь того, що платник податків не може нести відповідальності чи зазнавати негативних наслідків через не збереження чи знищення державними органами старих відомостей з баз даних, які необхідні йому для підтвердження виду системи оподаткування, на якій перебував такий платних, з метою захисту його соціальних прав - отримання пенсії в майбутньому.

Згідно з нормами п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі п. 4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Водночас, судом не здобуто, а відповідачем не надано доказів здійснення Пенсійним органом своїх повноважень щодо перевірки наявних у нього відомостей про сплату впродовж 1998-2003 років страхових внесків позивачем та доказів отримання відповідачем додаткових документів чи допомозі позивачу в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірного періоду зайняття підприємницької діяльності до страхового стажу.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Суд зауважує, що за змістом листа-відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19.04.2021 за №1700-0304-8/16919 відповідач не наводить висновків щодо підстав не зарахування спірних періодів зайняття підприємницькою діяльністю до загального страхового стажу.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №5-5 від 10.06.1994 (далі - Інструкція №5-5, чинної у спірний період зайняття позивачем підприємницькою діяльністю) усі підприємства, у тому числі з іноземними інвестиціями, а також громадяни які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та виключно їхній праці, адвокати зобов`язані зареєструватись як платники внесків в органах Пенсійного фонду в районах (містах) у 10-денний строк з дня одержання свідоцтва про реєстрацію в місцевих органах державної влади, про що отримують повідомлення Фонду (додаток N 1).

Згідно з пунктом 18 Інструкції №5-5 для обчислення суми внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та на виключно їхній праці, а також для адвокатів, береться оподаткований чистий доход, який вираховується як різниця між валовим доходом (виручка у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що безпосередньо пов`язані з одержанням доходу, на підставі копій податкових декларацій. Громадянам, які займаються підприємницькою діяльністю на основі патенту, нараховуються внески з тієї суми доходу, з якої визначається плата за патент.

Пунктом 7.2 Розділу 7 Постанови Правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів" від 06.09.1996 за №11-1 було передбачено, що страхові збори сплачуються платниками, зазначеними в пункті 2.7 цієї Інструкції, щоквартально із сум фактично одержаного доходу за звітний період (квартал) не пізніше як 20 квітня, 20 липня, 20 жовтня і 1 лютого наступного року за звітним. При цьому сплата зборів за четвертий квартал календарного року проводиться авансом до 15 грудня із суми очікуваного (оцінного) доходу за цей період.

В подальшому, згідно підпункту 3.1.3. пункту 3.1. Розділу ІІІ Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління ПФУ від 03.06.1999 за №4-6 встановлено ставки збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених у підпункті 2.1.3., та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, визначених у підпункті 2.1.1. пункту 2.1 цієї Інструкції, - у розмірі 32 відсотків від суми оподатковуваного доходу (прибутку), яка обчислена в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.

Згідно пункту 3.3. Розділу ІІІ Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затверджену постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.10.2001 за №16-6, ставка збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених у підпункті 2.3, та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, визначених у підпункті 2.1 пункту 2 цієї Інструкції, - у розмірі 32.

Системний аналіз положень Інструкцій за №5-5, №11-1, №4-6 і №16-6, у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності свідчить про наявний обов`язок щодо сплати страхових внесків у відповідному розмірі, та в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.

При цьому, законодавство щодо сплати зборів на державне пенсійне страхування впродовж спірного періоду зайняття позивачем підприємницької діяльності передбачало обов`язок сплати фізичними особами-підприємцями відповідних внесків поквартально, а не щомісяця.

У зв`язку з цим, у довідці Форми ОК-5, у спірний період зайняття підприємницькою діяльністю позивачем сплата страхових внесків відображена лише в одному місяці із звітного кварталу, відповідно до визначеного законом на той час порядку сплати.

Пунктом 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Позивач, на підтвердження факту сплати ним страхових внесків за спірний період зайняття підприємницькою діяльністю до заяви про призначення пенсії додав копії платіжних документів, зокрема, квитанцій про сплату щоквартальних, як це було передбачено чинним законодавством, внесків до Пенсійного фонду за період 1995-2005 років, належність і допустимість яких відповідачем не заперечувалась (а.с. 19-29).

Всупереч наявним у відповідача доказів сплати позивачем страхових внесків за спірних період зайняття підприємницькою діяльністю, Пенсійним фондом протиправно зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 лише по 1 місяцю із звітного кварталу здійснення підприємницької діяльності впродовж 1998-2003 років, оскільки чинне законодавство встановлювало (передбачало) поквартальну сплату внесків та подання відповідних звітів Пенсійному органу.

При цьому, суд вважає, що відображення у персоніфікованому обліку відомостей про сплату внесків лише у 1 місяці із звітного кварталу, як здійснювалась сплата відповідних внесків та подання звітів, не повинно обмежувати будь-яким чином право особи, яка претендує на пенсію, у зарахуванні до її страхового стажу цілого кварталу (трьох місяців).

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у не зарахуванні періоду зайняття позивачем підприємницькою діяльністю із 01.01.1998 до 31.12.2003 в календарному обчисленні загальною тривалістю 6 років.

Таким чином, суд встановив, що загальний страховий стаж, з урахуванням протиправно не зарахованого відповідачем періоду зайняття підприємницькою діяльністю - 3 років 10 місяців і 22 дні та добровільно зарахованого ним 24 роки 4 місяці і 1 день становить 28 років 2 місяці 23 дні, що зобов`язувало відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 12.10.2020.

Відтак, права та інтереси позивача підлягають захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не зарахування до загального страхового стажу, необхідного для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, періоду зайняття підприємницькою діяльністю із 01.04.1998 по 30.06.1999, 01.01.2000 по 28.02.2000, 01.04.2000 по 31.05.2000, 01.07.2000 по 31.08.2000, 01.10.2000 по 30.11.2000, 01.01.2001 по 28.02.2001, 01.04.2001 по 31.05.2001, 01.07.2001 по 31.08.2001, 01.10.2001 по 30.11.2001, 01.01.2002 по 28.02.2002, 01.04.2002 по 31.05.2002, 01.07.2002 по 31.08.2002, 01.10.2002 по 30.11.2002, 01.01.2003 по 28.02.2003, 01.04.2003 по 31.05.2003, 01.07.2003 по 31.08.2003, 01.10.2003 по 30.11.2003.

Визначаючи спосіб відновлення порушених прав позивача та дату, з якої слід їх відновити, суд враховує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (ч.2 ст. 44 Закону №1058-IV).

Матеріалами справи підтверджено, що заяву про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 подав 10.11.2020, з дотриманням встановленого ч.2 ст. 44, п. 1 ч. 1 ст.45 Закону №1058-IV строку.

Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону №1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Суд встановив, що відповідачем у встановлені законом строки рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 прийнято не було, у зв`язку з чим позивач 30 березня 2021 року повторно через електронний портал послуг Пенсійного фонду подав заяву про призначення пенсії.

За наведених обставин, суд вважає, що відновлення порушених прав, свобод та інтересів, за захистом яких ОСОБА_1 звернувся до суду, буде в повній мірі здійснений у спосіб зобов`язання відповідача призначити позивачу з 13.11.2020 пенсію за віком, зарахувавши до його загального страхового стажу період зайняття підприємницькою діяльністю із 01.04.1998 по 30.06.1999, 01.01.2000 по 28.02.2000, 01.04.2000 по 31.05.2000, 01.07.2000 по 31.08.2000, 01.10.2000 по 30.11.2000, 01.01.2001 по 28.02.2001, 01.04.2001 по 31.05.2001, 01.07.2001 по 31.08.2001, 01.10.2001 по 30.11.2001, 01.01.2002 по 28.02.2002, 01.04.2002 по 31.05.2002, 01.07.2002 по 31.08.2002, 01.10.2002 по 30.11.2002, 01.01.2003 по 28.02.2003, 01.04.2003 по 31.05.2003, 01.07.2003 по 31.08.2003, 01.10.2003 по 30.11.2003.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоди зайняття підприємницькою діяльністю із 01.04.1998 по 30.06.1999, 01.01.2000 по 28.02.2000, 01.04.2000 по 31.05.2000, 01.07.2000 по 31.08.2000, 01.10.2000 по 30.11.2000, 01.01.2001 по 28.02.2001, 01.04.2001 по 31.05.2001, 01.07.2001 по 31.08.2001, 01.10.2001 по 30.11.2001, 01.01.2002 по 28.02.2002, 01.04.2002 по 31.05.2002, 01.07.2002 по 31.08.2002, 01.10.2002 по 30.11.2002, 01.01.2003 по 28.02.2003, 01.04.2003 по 31.05.2003, 01.07.2003 по 31.08.2003, 01.10.2003 по 30.11.2003 при вирішенні питання про наявність підстав для призначення йому пенсії за віком з 13.11.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із 13.11.2020, зарахувавши до його загального страхового стажу періоди зайняття ним підприємницькою діяльністю із 01.04.1998 по 30.06.1999, 01.01.2000 по 28.02.2000, 01.04.2000 по 31.05.2000, 01.07.2000 по 31.08.2000, 01.10.2000 по 30.11.2000, 01.01.2001 по 28.02.2001, 01.04.2001 по 31.05.2001, 01.07.2001 по 31.08.2001, 01.10.2001 по 30.11.2001, 01.01.2002 по 28.02.2002, 01.04.2002 по 31.05.2002, 01.07.2002 по 31.08.2002, 01.10.2002 по 30.11.2002, 01.01.2003 по 28.02.2003, 01.04.2003 по 31.05.2003, 01.07.2003 по 31.08.2003, 01.10.2003 по 30.11.2003.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028, ) судові витрати по сплаті судового збору на суму 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністратив-ного суду.

Повний текст рішення складений 25 жовтня 2021 року

Суддя Д.П. Зозуля