Справа № 300/2850/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/2850/21 пров. № А/857/16131/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року про закриття провадження у справі №300/2850/21 (головуючий суддя Могила А.Б., час ухвалення 11:37 год., м. Івано-Франківськ, повне судове рішення складено 30 липня 2021 року) за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання неправомірними, незаконними дій та бездіяльності, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на посаді, стягнення грошових компенсацій, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, в якій просила: а) визнати неправомірними та незаконними дії посадових осіб відповідачів щодо звільнення ОСОБА_1 з посади;

б) визнати незаконним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 16.03.2021 №343-о про звільнення з посади та податкової міліції підполковника податкової міліції, заступника начальника управління начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Житомирській області ОСОБА_1 , наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 18.03.2021 №34-о ,,Про оголошення наказу Державної фіскальної служби України Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області;

в) поновити з 18.03.2021 ОСОБА_1 на посаді;

г) зобов`язати Державну фіскальну службу України запропонувати позивачу всі наявні вакантні посади у слідчих підрозділах не нижче посади заступника начальника управління начальника відділу, з урахуванням її освіти, кваліфікації, досвіду, переважного права залишення на службі;

д) зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області внести зміни в трудову книжку щодо звільнення позивача (скасувати запис щодо наказу про звільнення);

е) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2020 та 2021 роки, не нарахування та невиплати грошової компенсації за витрати, понесені у вигляді добових для відрядження за період з 27.07.2020 по 11.02.2021, невиплати заробітної плати у вихідні та святкові дні за вказаний період; стягнення таких компенсацій;

є) стягнути середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу;

ж) стягнути компенсації та моральну шкоду.

Ухвалою від 29 липня 2021 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд закрив провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що ухвала про закриття провадження у справі винесена у частині лише однієї із заявлених позовних вимог, зокрема щодо незаконного наказу про звільнення позивача. Натомість позов містив й інші вимоги як фінансового, так і матеріального характеру, щодо яких судом не встановлено відновлення прав позивача.

Крім того, оскаржувана ухвала постановлена на підставі лише усних тверджень відповідача ДФС України без надання останнім жодного документального підтверджуючого доказу щодо повного відновлення законних прав та інтересів позивача (здійснення виплат у повному розмірі грошових компенсацій, заявлених у позові).

Апелянт також звертає увагу на відзив відповідача ДФС України, в якому останній заперечує всі позовні вимоги, визнаючи наказ, який вони самі ж і скасували, таким, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Відтак, на переконання апелянта, прийняте рішення повністю суперечить другій обов`язковій складовій п.8 ч.1 ст. 238 КАС України, у відповідності до якої суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

З огляду на викладене, позивач просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач - ДФС України подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи позивача про невідповідність ухвали суду першої інстанції вимогам матеріального й процесуального права та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що наказом Державної фіскальної служби України від 16.03.2021 №343-о звільнено з посади та податкової міліції підполковника податкової міліції, заступника начальника управління начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Житомирській області Лихолат О.Я.

Вважаючи такий наказ незаконним, позивач звернулася до суду з позовом, в якому також просила стягнути з відповідача грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки учаснику бойових дій, витрати, понесені у вигляді добових для відрядження за період з 27.07.2020 по 11.02.2021, невиплачену заробітну плату у вихідні та святкові дні за вказаний період.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався тим, що ДФС України, прийнявши наказ №785-о від 20.05.2021 ,,Про скасування наказу ДФС України від 16 березня 2021 року №343-о, фактично виправила допущене нею порушення та усунула негативні наслідки для позивача, спричинені оскарженим наказом про звільнення. Щодо інших позовних вимог, таких як стягнення грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2020 та 2021 роки, за витрати, понесенні у вигляді добових на відрядження за період з 27.07.2020 по 11.02.2021, невиплати заробітної плати у вихідні та святкові дні за вказаний період, то, як слідує з наказу Державної фіскальної служби України від 20.05.2021 №785-о ,,Про скасування наказу ДФС від 16 березня 2021 року №343-о, відповідач визначив провести перерахунок заробітної плати позивача.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивач, перебуваючи на публічній службі в податковій міліції ДФС та займаючи посаду, не позбавлена права звернутися до ГУ ДФС у Житомирській області у порядку, визначеному Кодексом законів про працю України, про перерахунок її оплати праці з врахуванням роботи у вихідні та святкові дні, повернення витрат внаслідок відряджень, тощо.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Пунктом 8 ч.1 ст. 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Дана норма дозволяє суду закрити провадження в адміністративній справі в тому випадку, якщо під час розгляду адміністративного спору судом суб`єкт владних повноважень самостійно виправив оскаржувані порушення, і захист прав та інтересів позивача є неможливим без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними.

При цьому слід враховувати, що стаття 170 КАС України, яка визначає виключні підстави для відмови у відкритті провадження, не містить такої підстави як самостійне виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень.

Така правова конструкція вказує на те, що передбачені п.8 ч.1 ст.238 КАС України підстави для закриття провадження можуть виникнути вже після відкриття провадження у справі.

У даній справі позивач звернулася до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу Державної фіскальної служби України від 16.03.2021 №343-о про звільнення позивача з посади заступника начальника управління начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Житомирській області та податкової міліції та наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 18.03.2021 №34-о ,,Про оголошення наказу Державної фіскальної служби України Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.8 ч.1 ст.328 КАС України послужило прийняття ДФС України ще до звернення позивача до суду нового наказу від 20.05.2021 №785-о ,,Про скасування наказу ДФС від 16 березня 2021 року №343-о, яким скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 як такий, що суперечить вимогам чинного законодавства України. Цим наказом також встановлено, що підполковник податкової міліції ОСОБА_1 вважається такою, що перебуває на посаді начальника управління-начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у Житомирській області з 19 березня 2021 (т.2, а.с.42-43).

Проте колегія суддів зауважує, що сам факт прийняття вказаного вище наказу ДФС України від 20.05.2021 №785-о до моменту подання даного позову не може розглядатися судом як спосіб відновлення прав та інтересів позивача, на захист яких і був поданий даний позов, а відповідно і не може бути підставою для закриття провадження у даній справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України.

Судова колегія зазначає, що для правильного вирішення справи необхідно встановити наявність порушених прав, свобод чи інтересів позивача оскаржуваним наказом на час звернення до суду. Суд повинен також перевірити відповідність винесеного ДФС України наказу від 20.05.2021 №785-о ,,Про скасування наказу ДФС від 16 березня 2021 року №343-о на предмет прийняття його у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано.

І лише після дослідження наведених вище обставин суд може ухвалити рішення по суті спору. При цьому суд, встановивши, що на час звернення до суду з позовом права та інтереси позивача не були порушеними, наділений повноваженнями відмовити у задоволенні позову, а не закрити провадження у справі.

Окрім зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що позов містив й інші позовні вимоги, які не пов`язані з основною вимогою про визнання протиправними й скасування наказів, поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач, перебуваючи на публічній службі в податковій міліції ДФС та займаючи посаду, не позбавлена права звернутися до ГУ ДФС у Житомирській області у порядку, визначеному Кодексом законів про працю України, про перерахунок її оплати праці з врахуванням роботи у вихідні та святкові дні, повернення витрат внаслідок відряджень тощо.

Адже відповідно до приписів ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу (ч.2). До того ж, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3).

Отже, заявлені вимоги стосовно оплати праці позивача під час проходження служби в органах податкової міліції ДФС суд не може залишити поза увагою та не прийняти в частині цих позовних вимого жодного рішення, обґрунтовуючи свою позицію лише правом позивача оскаржити такі дії, рішення чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень в будь-який інший час.

Відтак, беручи до уваги викладене вище, колегія суддів визнає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність передбачених п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України підстав для закриття провадження у справі, оскільки приписи наведеної норми не можуть бути застосовані при вирішенні спірних правовідносин.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апелянта про недотримання судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, що мало наслідком прийняття незаконного рішення про закриття провадження з підстав, визначених п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, з урахуванням того, що доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, спростовують висновки суду першої інстанції, що містяться в оскаржуваній ухвалі Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року, колегія суддів вважає за необхідне таку ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 310, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року про закриття провадження у справі №300/2850/21 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
Р. Й. Коваль
Повне судове рішення складено 22.10.2021.