Справа № 808/5815/14
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 808/5815/14

адміністративне провадження № К/9901/25875/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

за участю секретаря судового засідання Лопушенко О.В.,

представника позивача Дідовича А.К.,

представника відповідача Єгорова А.Є.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, на постанову Запорізького окружного адміністративного суду у складі судді Батрак І.В. від 02 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Панченко О.М., суддів Чередниченко В.Є., Поплавського В.Ю. від 11 листопада 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжнафтопродуктгруп» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, третя особа Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжнафтопродуктгруп» (далі - позивач, Товариство) звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - відповідач, контролюючий орган), третя особа Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - третя особа, ПАТ «КБ «Приватбанк»), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 квітня 2014 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 282594546,00 грн., у тому числі за основним платежем у сумі 188396364,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 94198182,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилалось на безпідставність висновків відповідача про порушення позивачем вимог пункту 137.10 статті 137, пункту 138.2 статті 138, пунктів 153.8, 153.9 статті 153 Податкового кодексу України (далі - ПК України) внаслідок невключення до складу інших доходів коштів, отриманих від ТОВ «Ріаліз Ойл», ТОВ «Магнум-Трейд», ТОВ «Еліта Ойл», оскільки такі кошти є вартістю відчужених позивачем простих іменних акцій й здійснення операцій стосовно купівлі-продажу цінних паперів підтверджується сукупністю відповідних доказів. Відтак вважає, що прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Суди встановили, що посадовими особами контролюючого органу в період з 11 по 31 березня 2014 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань правомірності відображення в податковому обліку операцій з цінними паперами за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої складено акт від 04 квітня 2014 року №126/28-04-42-00/37221323, згідно якого зафіксовано порушення позивачем вимог пункту 137.10 статті 137, пункту 138.2 статті 138, пунктів 153.8, 153.9 статті 153 ПК України, в результаті чого позивачем занижено суму податку на прибуток підприємств, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за 2012 рік, всього у розмірі 188396364,00 грн.

У акті перевірки відповідач, здійснивши аналіз укладених позивачем у 2012 році договорів купівлі-продажу цінних паперів (придбання та відчуження), емітентами яких є ПАТ «Нафтова компанія «Ойл сіті», ПАТ «Ост-Інвест», ПАТ «Компанія астра лайн», ПАТ «Медікал томограф інвестмент», ПАТ «Силові електронні прилади управління», дійшов висновку, що Товариство не підтвердило первинними документами виконання правочинів й, як наслідок, понесення витрат по операціям із придбання таких цінних паперів. Відтак, за позицією відповідача, отримані кошти внаслідок продажу простих іменних акцій в сумі 903000000,00 грн., що надійшли від ТОВ «Ріаліз Ойл», ТОВ «Магнум-Трейд», ТОВ «Еліта Ойл» на рахунок позивача в рахунок оплати їх вартості, є безповоротною фінансовою допомогою та повинні були бути відображені підприємством в складі інших доходів за звітний період. Вказані обставини, на думку податкового органу, свідчать про заниження Товариством доходів, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток у 2012 році у сумі 897125542,00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Незгода з таким рішенням стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року, позов задоволено; визнано протиправним та скасовано оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Приймаючи такі рішення, суди зазначили, що доводи контролюючого органу про нездійснення відчуження позивачем цінних паперів не знайшли свого підтвердження в ході з`ясування обставин у справі; купівля-продаж цінних паперів підтверджуються достатньою кількістю первинних та інших документів, зокрема, договорами на брокерське обслуговування, замовленнями, договорами купівлі-продажу цінних паперів, платіжними дорученнями щодо перерахування коштів за прості іменні акції, а також брокерської винагороди, актами виконаних робіт до договору на брокерське обслуговування, розпорядженнями про списання з рахунку цінних паперів, виписками про стан рахунку у цінних паперах депонента та про операції з цінними паперами депонента. Отже отримані від ТОВ «Ріаліз Ойл», ТОВ «Магнум-Трейд», ТОВ «Еліта Ойл» кошти відповідачем безпідставно кваліфіковано як безповоротну фінансову допомогу, а тому доводи контролюючого органу про заниження позивачем доходів за 2012 рік є необґрунтованими.

Не погоджуючись з прийнятими судами рішеннями, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування ними норм матеріального права та порушення процесуальних норм - вирішення спору без повного та всебічного дослідження всіх обставин, що мають істотне значення для правильного розгляду справи, просив рішення судів скасувати і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Мотивуючи касаційну скаргу, зазначав про ненадання судами попередніх інстанцій належної правової оцінки тому, що відповідно до інформації, отриманої від ПАТ «Національний депозитарій України», на відповідні дати (дати виписок з рахунку в цінних паперах) цінні папери, емітентами яких є ПАТ «Нафтова компанія «Ойл сіті», ПАТ «Ост-Інвест», ПАТ «Компанія астра лайн», ПАТ «Медікал томограф інвестмент», ПАТ «Силові електронні прилади управління», на рахунках ПАТ «КБ «Приватбанк», що здійснює депозитарну діяльність зберігача цінних паперів, не обліковувалися; до перевірок не були надані розпорядження про списання з рахунку цінних паперів, а також звіту торговця цінними паперами, біржового звіту; жодний з первинних документів, наданий позивачем, не містить підпису осіб, уповноважених на здійснення та засвідчення факту господарських операцій з переходу права власності на цінні папери; згідно висновку спеціаліста від 15 серпня 2014 року №188 підписи від імені ОСОБА_1 на виписках про операції з цінними паперами на рахунках у цінних паперах ПАТ «КБ «Приватбанк» виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою. Наведені обставини, на думку відповідача, свідчать про нездійснення відчуження позивачем цінних паперів, а тому кошти, що надійшли від ТОВ «Ріаліз Ойл», ТОВ «Магнум-Трейд», ТОВ «Еліта Ойл» в рахунок оплати таких, є безповоротною фінансовою допомогою й повинні були бути відображені підприємством в складі інших доходів за звітний період 2012 року.

Позивач в письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів попередніх інстанцій, які він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Справу призначено до касаційного розгляду в судовому засіданні, у яке представник третьої особи, належним чином повідомлений про дату, час і місце касаційного розгляду, не з`явився, а тому, беручи до уваги положення частини 4 статті 344 КАС України, касаційний суд ухвалив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

У ході касаційного розгляду судом здійснено заміну відповідача у справі його правонаступником - Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав касаційну скаргу, просив її задовольнити; представник позивача проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, надавши відповідні пояснення.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд виходить з наступного.

За правилами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Пунктом 137.10 статті 137 ПК України передбачено, що суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.

При цьому відповідно до підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК України безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних); сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Вказана норма не містить застережень щодо можливості розширеного її тлумачення.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що кошти у розмірі 903000000,00 грн. надійшли на рахунок позивача внаслідок відчуження останнім простих іменних акцій й такі кошти ознаці безповоротної фінансової допомоги, передбаченої підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статі 14 ПК України, не відповідають.

В контексті спірних правовідносин, а також мотивів, з яких виходили суди при прийнятті своїх рішень, слід зазначити, що порядок оподаткування операцій з торгівлі цінними паперами та іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами на час виникнення спірних відносин (2012 рік) було врегульовано пунктом 153.8 статті 153 ПК України.

Згідно вказаної норми під терміном «доходи» слід розуміти суму коштів або вартість майна, отриману (нараховану) платником податку від продажу, обміну, викупу емітентом, погашення або інших способів відчуження цінних паперів або інших, ніж цінні папери, корпоративних прав, а також вартість будь-яких матеріальних цінностей чи нематеріальних активів, які передаються платнику податку в зв`язку з таким продажем, обміном, викупом емітентом, погашенням або відчуженням. До складу доходів включається також сума будь-якої заборгованості платника податку, яка погашається у зв`язку з таким продажем, обміном або відчуженням. Під терміном «витрати» слід розуміти суму коштів або вартість майна, сплачену (нараховану) платником податку продавцю (у тому числі емітенту під час розміщення) цінних паперів або інших, ніж цінні папери, корпоративних прав, як компенсація їх вартості. До складу витрат включається також сума будь-якої заборгованості покупця, яка виникає у зв`язку з таким придбанням.

Платник податку веде відокремлений облік фінансових результатів операцій з цінними паперами в розрізі окремих видів цінних паперів та інших, ніж цінні папери, корпоративних прав в тому числі окремий облік операцій з цінними паперами, придбаними під час їх розміщення, повторного продажу емітентом чи в результаті здійснення внеску до статутного капіталу. При цьому облік операцій з акціями ведеться разом з іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами. Витрати платника податку, понесені при придбанні цінних паперів, які використані платником в операціях РЕПО, не враховуються у визначенні фінансових результатів за операціями з торгівлі цінними паперами протягом строку РЕПО, а враховуються при визначенні фінансових результатів за операціями РЕПО в порядку, передбаченому в пункті 153.9 цієї статті.

Якщо протягом звітного періоду витрати на придбання кожного з окремих видів цінних паперів, та інших, ніж цінні папери, корпоративних прав, понесені (нараховані) платником податку, перевищують доходи, отримані (нараховані) від продажу (відчуження) цінних паперів або інших, ніж цінні папери, корпоративних прав цього ж виду протягом такого звітного періоду, від`ємний фінансовий результат переноситься на зменшення фінансових результатів від операцій з цінними паперами або іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами цього ж виду наступних звітних періодів у порядку, визначеному статтею 150 цього розділу.

Якщо протягом звітного періоду доходи від продажу (обміну, викупу емітентом, погашення або інших способів відчуження) кожного з окремих видів цінних паперів та інших, ніж цінні папери, корпоративних прав отримані (нараховані) платником податку, перевищують витрати, понесені (нараховані) платником податку внаслідок придбання цінних паперів або інших, ніж цінні папери, корпоративних прав цього ж виду протягом такого звітного періоду (з урахуванням від`ємного фінансового результату від операцій з цінними паперами або іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами цього ж виду минулих періодів), прибуток включається до складу доходів такого платника податку за результатами такого звітного періоду.

Зі змісту названих вище положень випливає, що платник податку має право застосовувати положення пункту 153.8 статті 153 ПК України за умови наявності первинних документів, що підтверджують понесення ним витрат та отримання доходів в результаті проведення операцій з торгівлі цінними паперами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених ПК України.

Зокрема, у справі, яка розглядається, судами встановлено, що 09 лютого 2012 року між позивачем (довіритель) та ТОВ «Інвестиційна компанія «Бізнес-Інвест» (повірений) укладено договір на брокерське обслуговування №143-Б, за умовами якого повірений зобов`язується за визначену цим договором винагороду надати довірителю послуги в укладенні від імені та за рахунок довірителя угод купівлі, продажу, обміну пайових цінних паперів (далі - ЦП); купівля, продаж, обмін ЦП здійснюється згідно замовлень довірителя на здійснення операцій з ЦП, які оформлені згідно чинному законодавству України, які становлять невід`ємну частину цього договору; пайові цінні папери придбані повіреним на виконання і у відповідності з умовами цього договору є власністю довірителя; вид, емітент і кількість ЦП, а також їх ціна, визначаються у замовленнях довірителя.

Аналогічний договір на брокерське обслуговування №420-БО було укладено 06 червня 2012 року між позивачем (довіритель) та ТОВ «ФК Гамбит» (повірений).

ТОВ «Інвестиційна компанія «Бізнес-Інвест» та ТОВ «ФК Гамбит» мали відповідні ліцензії на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку, діяльності з торгівлі цінними паперами, брокерської діяльності, що не заперечувалося та визнавалося відповідачем.

На виконання договорів про брокерське обслуговування та у відповідності з умовами замовлень позивачем, від імені якого діяли ТОВ «Інвестиційна компанія «Бізнес-Інвест» та ТОВ «ФК Гамбит», протягом 2012 року було укладено договори купівлі-продажу цінних паперів на позабіржовому ринку, за умовами яких продавці зобов`язувалися в передбачені договорами терміни передати у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити пайові цінні папери (акції іменні прості, форма існування бездокументарна), емітентами яких є ПАТ «Нафтова компанія «Ойл сіті», ПАТ «Ост-Інвест», ПАТ «Компанія астра лайн», ПАТ «Медікал томограф інвестмент», ПАТ «Силові електронні прилади управління», ПАТ «Укрпостачпром».

Оплата за придбані цінні папери здійснена позивачем у строки, визначені договорами, крім договору 1009-БВ від 17 грудня 2012 року, за яким строк оплати ще не настав. Між сторонами договорів купівлі-продажу складено відповідні акти виконаних робіт, а також акти наданих послуг по договорам на брокерське обслуговування.

Облік цінних паперів проводив ПАТ «КБ «Приватбанк» на спеціально відкритому рахунку у цінних паперах №006677, у відповідності до умов договору про відкриття рахунку у цінних паперах від 27 квітня 2011 року №Д-49/11, укладеного між Товариством та ПАТ «КБ «Приватбанк» (зберігач), що здійснює депозитарну діяльність зберігача цінних паперів на підставі ліцензії.

Також встановлено, що у період спірних операцій з цінними паперами існувало два депозитарії - Приватне акціонерне товариство «Всеукраїнський депозитарій цінних паперів» (далі - ВДЦП) та Публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України» (далі - НДУ). Для обслуговування обігу цінних паперів, що належать власникам, зберігачі мали можливість відкривати рахунки у цінних паперах у кожному з депозитаріїв й законодавство не забороняло зберігачу (депозитарній установі) мати договірні відносини з обома депозитаріями для обслуговування операцій з цінними паперами депонентів. До 12 жовтня 2013 року між депозитаріями НДУ та ВДЦП існували кореспондентські відносини, в межах яких, зокрема, НДУ обслуговував кореспондентський рахунок ВДЦП. Кореспондентський рахунок ВДЦП використовувався для обліку цінних паперів, які обліковувались в системі депозитарного обліку ВДЦП, як депозитарія-кореспондента. Такі цінні папери обліковувались в системі депозитарного обліку ВДЦП на рахунках його клієнтів зберігачів та відповідно на рахунках депонентів (власників) відкритих такими зберігачами в межах системи депозитарного обліку ВДЦП. Обіг цінних паперів, що обліковувались на рахунку ВДЦП в НДУ, зокрема, здійснювався по рахункам клієнтів ВДЦП.

До того ж, правомірність обліку цінних паперів на рахунках, відкритих у зберігача ПАТ «КБ «Приватбанк» в системі депозитарного обліку депозитарію ВДЦП, як вказали суди, підтверджується листами НДУ від 29 липня 2014 року за №1538/09, від 24 жовтня 2014 року за №2196/03 та листом Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 21 липня 2014 року №09/01/13614/нк; зберігач ПАТ «КБ «Приватбанк» мав можливість відкрити рахунки та проводити операції у системах депозитарного обліку у декількох депозитаріях; відображення операцій з цінними паперами, що обліковувались на рахунку зберігача ПАТ «КБ «Приватбанк» в системі депозитарного обліку депозитарію ВДЦП, здійснювалося у програмному комплексі ВДЦП.

Як зазначили суди, право власності на цінні папери, що були придбані за договорами купівлі-продажу у 2012 році, перейшло до позивача з моменту зарахування цих цінних паперів на його рахунок у зберігача, як це передбачено частиною третьою статті 5 Закону України 10 грудня 1997 року №710/97-ВР «Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні» (положення якого втратили чинність 13 квітня 2014 року; далі - Закон №710/97-ВР).

В підтвердження кожної операції з цінними паперами у відповідності до вимог чинних у перевіряємий період норм Закону №710/97-ВР та Положення про депозитарну діяльність, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку 17 жовтня 2006 року №999, зберігач (ПАТ «КБ «Приватбанк») надав депоненту-позивачу виписки про операції з цінними паперами та виписки про стан рахунку у цінних паперах.

У серпні та грудні 2012 року позивачем відчужено придбані цінні папери на користь ТОВ «Ріаліз Ойл», ТОВ «Магнум-Трейд», ТОВ «Еліта Ойл», про що свідчать надані зберігачем виписки про операції з цінними паперами та виписки про стан рахунку у цінних паперах. При цьому, оскільки операції з цінними паперами здійснювалися на позабіржовому ринку і не вимагали складення біржового звіту, то суди визнали виписки з рахунка у цінних паперах, які видані депозитарною установою (зберігачем), належним та допустимим доказом на підтвердження наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами у особи покупця таких акцій й, як наслідок, доказом відчуження придбаних цінних паперів.

Зарахування цінних паперів на рахунок у кількості, передбаченій разовими замовленнями та договорами купівлі - продажу, здійснювалося на підставі розпоряджень позивача, про що також свідчать витяги з журналу реєстрації таких розпоряджень та з відомостей оборотів за рахунком у цінних паперах.

Слід зазначити, що правові основи обігу цінних паперів у Національній депозитарній системі та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні на момент виникнення спірних відносин визначав Закон №710/97-ВР.

Відповідно до статті 1 Закону №710/97-ВР депозитарна діяльність - надання послуг щодо зберігання цінних паперів незалежно від форми їх випуску, відкриття та ведення рахунків у цінних паперах, обслуговування операцій на цих рахунках (включаючи кліринг та розрахунки за угодами щодо цінних паперів) та обслуговування операцій емітента щодо випущених ним цінних паперів; бездокументарна форма цінного паперу - здійснений зберігачем обліковий запис, який є підтвердженням права власності на цінний папір; зберігач - банк, торговець цінними паперами або реєстратор, який має ліцензію на зберігання та обслуговування обігу цінних паперів і операцій емітента з цінними паперами на рахунках у цінних паперах як щодо тих цінних паперів, що належать йому, так і тих, які він зберігає згідно з договором про відкриття рахунку в цінних паперах; депозитарний облік - облік цінних паперів на рахунках власників цінних паперів у зберігачів або облік на рахунках у цінних паперах, який здійснює депозитарій для зберігачів та емітентів.

За змістом частин першої, сьомої статті 7 Закону №710/97-ВР діяльність, пов`язана із зберіганням цінних паперів та обліком прав власності на них, здійснюється на підставі договору про відкриття рахунку у цінних паперах, який укладається власником цінних паперів з обраним ним зберігачем; депозитарного договору, який укладається між зберігачем і депозитарієм; договору про обслуговування емісії цінних паперів, який укладається між емітентом та обраним ним депозитарієм; договору про кореспондентські відносини щодо цінних паперів, який укладається між депозитаріями. Для обліку цінних паперів, депонованих власником згідно з договором про відкриття рахунку у цінних паперах, зберігач відкриває на його ім`я рахунок у цінних паперах, на якому обліковуються права власності на цінні папери, що належать депоненту, а також обмеження щодо цих цінних паперів депонента. Для обліку цінних паперів, переданих зберігачем депозитарію на підставі депозитарного договору, депозитарій відкриває на ім`я зберігача рахунок у цінних паперах, на якому здійснює облік депонованих цінних паперів.

Перехід та реалізація права власності на цінні папери в Національній депозитарній системі установлені статтею 5 Закону №710/97-ВР, у відповідності до частин третьої та четвертої якої право власності на цінні папери, випущені в бездокументарній формі, переходить до нового власника з моменту зарахування цінних паперів на рахунок власника у зберігача. Підтвердженням права власності на цінні папери є сертифікат, а в разі знерухомлення цінних паперів чи їх емісії в бездокументарній формі - виписка з рахунку у цінних паперах, яку зберігач зобов`язаний надавати власнику цінних паперів.

Отже, як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, відповідно до вимог спеціального закону, що визначав порядок реєстрації та підтвердження прав на цінні папери, випущені в бездокументарній формі, належним та допустимим доказом на підтвердження наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами у особи покупця таких акцій є виписка з рахунка у цінних паперах такої особи, яка видається її депозитарною установою (зберігачем).

За наведеного суди дійшли висновку, що вчинення Товариством правочинів щодо купівлі-продажу цінних паперів (існування цінних паперів, їх придбання позивачем та подальший перехід права власності третім особам) підтверджуються первинними та іншими документами, зокрема, договорами на брокерське обслуговування, замовленнями, договорами купівлі-продажу цінних паперів, платіжними дорученнями щодо перерахування коштів за прості іменні акції, а також брокерської винагороди, актами виконаних робіт до договору на брокерське обслуговування, розпорядженнями про списання з рахунку цінних паперів, виписками про стан рахунку у цінних паперах депонента та про операції з цінними паперами депонента, а відповідачем - суб`єктом владних повноважень, на якого положеннями частини 2 статті 71 КАС України (в редакції, чинній на момент ухвалення судових рішень) покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не доведено належними та допустимими доказами наявності обставин отримання позивачем від ТОВ «Ріаліз Ойл», ТОВ «Магнум-Трейд», ТОВ «Еліта Ойл» сум безповоротної фінансової допомоги в розумінні підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статі 14 ПК України й, як наслідок, заниження об`єкту оподаткування у 2012 році. Кошти у розмірі 903000000,00 грн. надійшли на рахунок позивача внаслідок подальшого відчуження останнім простих іменних акцій і обліковані Товариством у відповідності до встановленого пунктом 153.8 статті 153 ПК України порядку оподаткування операцій з торгівлі цінними паперами.

При цьому, здійснивши оцінку сукупності обставин справи у взаємозв`язку з наявними доказами на їх підтвердження, судами обґрунтовано не прийнято до уваги посилання відповідача на відсутність у ОСОБА_2 права підписувати виписки про стан рахунку позивача у цінних паперах за договором, укладеним із ПАТ «КБ «Приватбанк», оскільки умови такого не містять жодних обмежень щодо осіб, які здійснюють певні дії від імені зберігача; до того ж до матеріалів справи залучено довіреності №2075 від 07 вересня 2011 року та №1748 від 30 травня 2012 року, видані ПАТ «КБ «Приватбанк», на уповноваження заступника начальника департаменту депозитарного обслуговування Дубинського І.Л. засвідчувати своїм підписом та іменною печаткою від імені банку, зокрема, виписки про стан рахунку у цінних паперах.

Також судами попередніх інстанцій не визнано висновок спеціаліста-криміналіста від 15 серпня 2014 року №188 належним доказом того, що підписи від імені ОСОБА_1 на виписках про операції з цінними паперами на рахунках у цінних паперах ПАТ «КБ «Приватбанк» виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою, оскільки зазначений висновок у відповідності до приписів КАС України не є висновком експерта й, до того ж, в підтвердження здійснення операцій на рахунку у цінних паперах та справжності підпису ОСОБА_1 до матеріалів справи залучено повторно отримані виписки по рахунку про операції з ЦП, на яких підпис ОСОБА_1 посвідчений нотаріально.

Слід також зазначити й про безпідставність доводів контролюючого органу щодо відсутності розпоряджень про списання з рахунку цінних паперів, адже останні, як установлено судами, наявні у позивача та залучені до матеріалів справи.

Наведені вище обставини та правове регулювання спірних правовідносин свідчать про цілком об`єктивний висновок судів попередніх інстанцій щодо недоведеності відповідачем вчинення Товариством порушення вимог податкового законодавства й, як наслідок, підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

Загалом слід зазначити, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків є обставини, що підтверджують або спростовують здійснення самої господарської операції. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі даних податкового та бухгалтерського обліку, первинних документів, які використовуються в такому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, зробити висновок про те, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю дійсно мали місце. Власне перевірка дотримання правил (умов) здійснення діяльності професійними учасниками ринку цінних паперів виходить за межі повноважень контролюючих органів і, як наслідок, не є предметом дослідження у податковому спорі.

Касаційна скарга ж не містить необхідного обґрунтування на підтвердження того, що суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржених рішеннях застосували норми матеріального права (податкового закону) всупереч змісту фактичних обставин справи та їх правовому значенню, або ж порушили процесуальні норми при досліджені та оцінці доказів у справі.

У касаційній скарзі не наведено інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в акті перевірки, запереченні на позовну заяву та апеляційній скарзі, з урахуванням яких суди вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до наведення обставин, які стосуються учасників ринку цінних паперів чи склалися між ними, депозитарного обслуговування цінних паперів тощо, однак такі не доводять отримання позивачем безповоротної фінансової допомоги, заниження ним доходу та порушення вимог саме ПК України.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а також відсутність підстав вважати, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права чи порушення процесуальних норм, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги контролюючого органу без задоволення, а оскаржених рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду у від 02 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

СуддіС.С. Пасічник І.А. Васильєва В.П. Юрченко