Справа № 640/18664/20
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2021-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2021 року м. Київ № 640/18664/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомАкціонерного товариства «Укргазвидобування»
доШевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання дій протиправними, скасування постанови від 06.08.2020р., стягнення коштів.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Укргазвидобування» (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - відповідач) про:

- визнання протиправними дії відповідача з винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 06 серпня 2020 року ВП № 6579701;

- визнання протиправною та скасувати постанову відповідача про стягнення виконавчого збору від 06 серпня 2020 року ВП № 6579701;

- стягнення на користь акціонерного товариства «Укргазвидобування» за рахунок бюджетних асигнувань відповідача кошти в сумі 5 374, 13 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.08.2020 залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 05.10.2021 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.08.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2020 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року прийнято до провадження справу №640/18664/20 та призначено до розгляду в порядку визначеному статями 268-271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови, оскільки у державного виконавця не було підстав для її прийняття відповідно до вимог ст.ст.27,40 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того позивач зазначає, що державним виконавцем не було вчинено жодних виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва №19/465 від 03 березня 2003 року, оскільки такий наказ був виконаний позивачем добровільно.

Відповідачем надано до суду відзив, відповідно до якого проти задоволення позову заперечує у повному обсязі з підстав того, що обов`язок прийняття постанови про стягнення виконавчого збору у державного виконавця виникає незалежно від обставин вчинення ним виконавчих дій у виконавчому провадженні.

21.10.2021 року у зв`язку з тим, що у судове засідання відповідач не прибув належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а позивач не заперечував проти розгляду справи в порядку письмового провадження, суд прийшов до висновку за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20 листопада 2002 року стягнуто з дочірньої компанії «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українська будівельна спілка» 51 004, 00 грн. основного боргу, 969, 08 грн. інфляційних втрат, 1 119, 29 грн. 3% річних, 530, 92 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

17 березня 2003 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Овчінніковим С.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» 53 741, 29 грн. на користь ТОВ «Українська будівельна спілка» щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №19/465 від 03.03.2003 року.

24 березня 2003 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Овчінніковим С.О. прийнято постанову про зупинення виконавчого провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28 липня 2020 року у справі №19/465 замінено боржника у виконавчому провадженні з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03 березня 2003 року у справі № 19/465 з дочірньої компанії «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» її правонаступником - АТ «Укргазвидобування».

Платіжним дорученням від 04 серпня 2020 року № 315533 АТ «Укргазвидобування» сплатило борг у сумі 53 741, 29 грн. за наказом Господарського суду міста Києва від 03 березня 2003 року № 19/465 на рахунок відповідача.

06 серпня 2020 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чорним Володимиром Вікторовичем прийнято постанову про поновлення вчинення виконавчих дій.

06 серпня 2020 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чорним Володимиром Вікторовичем на підставі статті 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 5 374, 13 грн.

Вказаний виконавчий збір був сплачений АТ «Укргазвидобування» у складі суми, визначеної платіжним дорученням від 06 серпня 2020 року № 317922.

Не погоджуючись з постановою про стягнення виконавчого збору та вважаючи дії при її складанні протиправними, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV (в редакції, на час відкриття ВП №6579701) виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з частинами першою, другої статті 2 Закону №606-XIV примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до Закону України "Про державну виконавчу службу" примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби, державної виконавчої служби Автономної Республіки Крим, областей та міст Києва і Севастополя, державної виконавчої служби у районах, містах (містах обласного значення), районах у містах (далі - державні виконавці).

У відповідності з пунктами 1, 1-1 частини першої статті 3 Закону №606-XIV примусовому виконанню Державною виконавчою службою відповідно до цього Закону підлягають виконанню: рішення, ухвали і постанови судів у цивільних та адміністративних справах; судові накази.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 18 Закону №606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: - за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону.

За нормами частин першої та другої статті 24 Закону №606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред`явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п`ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

За змістом статті 46 Закону №606-XIV (в редакції станом на час відкриття виконавчого провадження ВП №6579701) у разі невиконання рішення у строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного відділу Державної виконавчої служби, стягується виконавчий збір у розмірі п`яти відсотків від належної до стягнення суми або вартості майна боржника, а за невиконання рішення немайнового характеру - у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із боржника - громадянина і у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян із боржника - юридичної особи.

З 05 жовтня 2016 року умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII.

Відповідно до частини сьомої розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Стаття 27 Закону №1404-VІІІ (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Частиною п`ятою цієї статті встановлені випадки коли виконавчий збір не стягується, а саме: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Статтею 40 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відтак, ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» застосовується як наслідок невиконання вимог ч.5 ст.26 та ч.4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, Законом України «Про виконавче провадження» чітко визначений правовий порядок винесення відповідних постанов, а саме постанові про стягнення виконавчого збору повинна передувати постанова про закінчення виконавчого провадження. При чому, постанова про виконавчий збір приймається не пізніше наступного дня з дня закінчення такого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.10.2019 р. по справі № 580/1328/19.

Як вбачається судом з матеріалів справи, 06 серпня 2020 року на підставі статті 27 Закону №1404 винесена постанова про стягнення виконавчого збору.

06 серпня 2021 року на підставі п.14 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження».

Отже, державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було закінчено виконавче провадження на підставі п. 14 ч. 1 ст. 39 Закону, при цьому, за приписами статті 40 Закону, у такому випадку виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Проте, оскаржувану постанову відповідачем прийнято 06.08.2020 року, тобто за один рік до моменту закінчення виконавчого провадження (06.08.2021р.), що не узгоджується з приписами частини 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця щодо прийняття оскаржуваної постанови є протиправними, а сама постанова державного виконавця від 06.08.2020 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №6579701 у розмірі 5 374,13 грн. є протиправною та такою, що прийнята не у межах повноважень та не у спосіб визначений частиною 3 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Стосовно посилання Верховного Суду, щодо надання оцінки спірним правовідносинам у рамках норм ст.46 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХIV в редакції, яка була чинною на момент відкриття виконавчого провадження, то суд зазначає наступне:

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на час відкриття виконавчого провадження № 6579701 з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва від 03.03.2003 р. № 19/465 було урегульовано Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV (надалі - Закон № 606-XIV), який втратив чинність 04.10.2016 р.

05.10.2016 р. набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 p. № 1404-VIII (надалі - Закон № 1404-VIII), згідно з яким примусове виконання рішень проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 7 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Тобто, виконавче провадження № 6579701, що було розпочате до набрання чинності Законом № 1404-VIII, у відповідності до частини 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII, мало бути завершене за правилами Закону № 1404-VIII, а саме із застосуванням статей 26, 39, 40 цього Закону.

Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції кошти в сумі 5 374,13 грн. суд зверне увагу на наступне.

Матеріалами адміністративної справи підтверджено факт сплати позивачем грошових коштів у сумі 5 374,13 грн. (виконавчого збору) згідно оскаржуваної постанови.

Між тим, наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182 затверджено Порядок повернення коштів помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який прийнято на виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, статті 301 Митного кодексу України, статті 7 Закону України "Про судовий збір" та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375.

В даному випадку, після набрання рішенням законної сили в у даній адміністративній справі, кошти сплачені позивачем на виконання спірної постанови будуть вважатися помилковими, а тому останній не буде позбавлений можливості звернутися в порядок та спосіб встановлений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 з метою їх повернення.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача грошових коштів передчасними та станом на час вирішення спору по суті не обґрунтованими.

З урахуванням вищезазначеного позовні вимоги Акціонерного товариства «Укргазвидобування» підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, вул. Кудрявська 26/28, місто Київ, ) задовольнити частково.

2.Визнати протиправними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, вул. Саксаганського 110, місто Київ, ) з винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 06 серпня 2020 року ВП № 6579701;

3.Визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, вул. Саксаганського 110, місто Київ, ) про стягнення виконавчого збору від 06 серпня 2020 року ВП № 6579701.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Присудити з бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, вул. Саксаганського 110, місто Київ, ) на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, вул. Кудрявська 26/28, місто Київ, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені положеннями ст. 255, ч. 1 ст. 272, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на те, набрало чинності Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21, апеляційні скарги в електронній формі подаються безпосередньо до апеляційного суду.

Суддя В.В. Амельохін