Справа № 540/3155/21
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3155/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради Херсонської області, Департаменту міського господарства Херсонської міської ради, треті особи: Департамент житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, виконавчий комітет Херсонської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Херсонської міської ради (далі відповідач 1), Департаменту міського господарства Херсонської міської ради (далі відповідач 2), треті особи: Департамент житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, виконавчий комітет Херсонської міської ради відповідно до якого з урахуванням заяви про уточнення просить про таке:

1. Визнати протиправним та скасувати Розпорядження міського голови Херсонської міської ради № 863-к від 28.05.2021 року "Про звільнення ОСОБА_1 "

2. Зобов`язати Херсонську міську раду Херсонської області поновити ОСОБА_1 на посаді в управлінні житлового господарства департаменту міського господарства Херсонської міської ради, що відповідає рівнозначній останній займаній посаді ОСОБА_1 , а саме: інспектора виробничо - технічного відділу управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради.

3. Стягнути з Департаменту міського господарства Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 червня 2021 року по дату постановляння судового рішення.

Справа розглядається в письмовому провадженні за заявами сторін.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що з 2007 року працював в управлінні житлового господарства, а з 11.08.2015 року переведений на посаду інспектора виробничо - технічного відділу управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради. Розпорядженням міського голови № 863-к від 28.05.2021 року звільнений з посади з 31 травня 2021 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією департаменту ЖКГ Херсонської міської ради, що є протиправним, оскільки не відбулось ліквідації, а була реорганізація. З 01.02.2021 року утворено департамент міського господарства Херсонської міської ради зі статусом юридичної особи, до якого повністю перейшли права та обов`язки ліквідованого департаменту житлового-комунального господарства. Просить задовольнити позовні вимоги та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що з метою оптимізації структури виконавчих органів міської ради, рішенням міської ради "Про затвердження структури виконавчих органів Херсонської міської ради, їхніх положень та загальної чисельності апарату міської ради та її виконавчих органів" від 26.02.2021 №73 затверджено структуру виконавчих органів Херсонської міської ради та вирішено припинити юридичні особи - виконавчі органи Херсонської міської ради шляхом ліквідації з 01.06.2021 в томі числі департамент житлово-комунального господарства (п. 5 рішення). Міським головою видано розпорядження "Про попередження про можливе вивільнення працівників" від 02.03,2021 яким визначено попередити працівників виконавчих органів міської ради про можливе вивільнення 31.05.2021 у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією, зміною чисельності та штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України; директору департаменту житлово-комунального господарства міської ради забезпечити ознайомлення працівників з даним розпорядженням. Позивач обіймав посаду яка віднесена до категорії службовців органу місцевого самоврядування та не є посадовою особою місцевого самоврядування. У позивача відсутні документи, які б свідчили б про наявність переважного права на залишені на роботі. Департамент житлово-комунального господарства ліквідовано, а в департаменті міського господарства відсутні вакантні посади рівнозначні посади для пропонування позивачу. Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у цій статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. У зв`язку із ліквідацією департаменту житлово-комунального господарства розпорядження міського голови є законним.

Судом встановлені такі обставини по справі.

ОСОБА_1 було призначено з 20.11.2007 року на посаду заступника начальника виробничо-технічного відділу управління житлового господарства Херсонської міської ради та присвоєно ранг посадової особи органу місцевого самоврядування.

Розпорядженням голови Херсонської міської ради від 24.07.2015 № 513-к, позивача з 11.08.2015 року переведено на посаду інспектора виробничо-технічного відділу управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, яку він займав по день звільнення.

Рішенням Херсонської міської ради від 26.01.2021 року № 66 "Про утворення департаменту міського господарства Херсонської міської ради, затвердження Положення про нього та внесення змін до загальної чисельності апарату Херсонської міської ради та її виконавчих органів" з 01.02.2021 року утворено департамент міського господарства Херсонської міської ради зі статусом юридичної особи та загальною штатною чисельністю 66 одиниць в структуру якого входять: Управління житлового господарства, Управління комунального господарства, благоустрою та інфраструктури, Управління енергетики, енергоменеджменту та енергоефективності, загальний відділ, відділ фінансів та бухгалтерської звітності. Цим рішенням затверджено Положення про департамент міського господарства Херсонської міської ради.

Рішенням міської ради "Про затвердження структури виконавчих органів Херсонської міської ради, їхніх положень та загальної чисельності апарату міської ради та її виконавчих органів" від 26.02.2021 №73 затверджено структуру виконавчих органів Херсонської міської ради відповідно до якого припинено юридичну особу департамент житлово-комунального господарства шляхом ліквідації з 01.06.2021 р. (п. 5 рішення). Відділу кадрової роботи та з питань служби в органах місцевого самоврядування доручено вжити заходів щодо попередження працівників виконавчих органів про звільнення (п.21 рішення).

Розпорядженням голови Херсонської міської ради № 160-к від 02.03.2021 року, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією, зміною чисельності та штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України попереджено про можливе вивільнення працівників виконавчих органів Херсонської міської ради з 31 травня 2021 року на підставі рішення Херсонської міської ради від 26.02.2021 року № 73.

03.03.2021 Позивач був ознайомлений з даним розпорядженням, що підтверджується відповідним листом ознайомлення.

Відповідно до розпорядження міського голови Херсонської міської ради № 863-к від 28.05.2021 року, ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора виробничо - технічного відділу управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради з 31 травня 2021 року у зв`язку з ліквідацією органу.

Позивач таке звільнення вважає протиправним, оскільки не відбулось ліквідації департаменту житлово-комунального господарства, а було проведено реорганізацію шляхом утворення іншого органу з тими ж функціями, що передбачає переведення працівників в новий орган, пропонування іншої роботи, а не звільнення.

Дослідивши позиції сторін та надавши оцінку їх обґрунтуванням, наданим письмовим доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до приписів ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Суд зазначає, що ліквідація відноситься до терміну "змін в організації виробництва і праці", що свідчить про поширення на спірні правовідносини положення частини третьої статті 49-2 КЗпП України, відповідно до якої одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Отже, встановлена законодавством можливість ліквідації, реорганізації юридичної особи публічного права не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) щодо працевлаштування працівників, які попереджаються про наступне звільнення. а саме з моменту виникнення обставин, які зумовлюють можливе вивільнення працівників. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 826/19187/16. від 31 березня 2020 року у справі № 826/6148/16. від 09 жовтня 2019 року у справі № 821/595/16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (11/9901/310/18).

Як вже було зазначено вище, позивача звільнено у зв`язку з ліквідацією органу, що на думку суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Частиною 1 ст. 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Ліквідація - це одна із форм припинення юридичної особи. Ліквідація юридичних осіб здійснюється без переходу прав і обов`язків підприємства, що ліквідується, до інших осіб, тобто без правонаступництва. При ліквідації підприємства його права й обов`язки повністю припиняються.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України від (далі - КЗпП) суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Аналізуючи рішення Херсонської міської ради № 73 "Про затвердження структури виконавчих органів Херсонської міської ради, їхніх положень та загальної чисельності апарату міської ради та її виконавчих органів" від 26.02.2021 року, відповідно до якого припинено юридичну особу шляхом ліквідації з 01.06.2021 року - департаменту житлового - комунального господарства Херсонської міської ради та рішення Херсонської міської ради від 26.01.2021 року № 66 "Про утворення департаменту міського господарства Херсонської міської ради, затвердження Положення про нього та внесення змін до загальної чисельності апарату Херсонської міської ради та її виконавчих органів", яким утворено з 01.02.2021 року департамент міського господарства Херсонської міської ради зі статусом юридичної особи, суд приходить до висновку, що у даному випадку мала місце саме реорганізація, оскільки повноваження, завдання та функції ліквідованої установи повністю покладено на інший орган, а не припинені взагалі.

Такі висновки суду підтверджуються і п. 8 рішення Херсонської міської ради № 73 від 26.02.2021 року відповідно до якого (далі мовою оригіналу): "Встановити, що в частині забезпечення нерозривності виконання повноважень місцевого самоврядування щодо прав та зобов`язань виконавчих органів ради правонаступниками припинених виконавчих органів Херсонської міської ради (зі статусом юридичної особи) із врахуванням повноважень відповідно до положень про них є: .... Департамент міського господарства ...

Крім того, виходячи із хронології прийняття вказаних рішень, суд зазначає, що спочатку Херсонською міською радою було прийнято рішення № 66 яким утворено департамент міського господарства Херсонської міської ради та затверджено Положення про нього, а тільки потім прийнято рішення № 73 відповідно до якого ліквідовано департамент житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, що створювало можливості та зобов`язувало міську раду вжити заходів до працевлаштування позивача.

Верховний Суд України у постановах від 04.03.2014 у справі №21-8а14, від 27 05.2014 у справі №21-108а14, від 28.10.2014 у справі №21-484а14, від 16.10.2012 у справі №21- 267а12, правові висновки якого підтримано Верховним Судом у постанові від 16 травня 2019 року по справі № 823/5361/15 сформував наступні правові висновки з цього приводу та зазначив, що ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. У зв`язку з цим при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права про ліквідацію яких було прийнято рішення, судам належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з`ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема; припинено виконання функцій ліквідованого органу чи покладено виконання цих функцій на інший орган. Встановлена законодавством можливість ліквідації юридичної особи публічного права з одночасним створенням іншої, шо буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. У випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

При цьому, Верховний Суд у постановах від 25 липня 2019 року у справі № 807/3588/14 та від 27 травня 2020 року у справі № 813/1715/16, звертає увагу, що такий обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

Вказані гарантії від незаконного звільнення передбачаються при ліквідації самої установи (організації), в якій працювала особа, а ліквідація структурного підрозділу установи, з одночасним створенням іншого, який фактично виконує ті ж самі функції, тим паче зобов`язує роботодавця вжити всіх необхідних заходів щодо працевлаштування працівників ліквідованого підрозділу.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку що оскільки у даному випадку фактично відбулась реорганізація в структурних підрозділах Херсонської міської ради шляхом ліквідації одного із структурних підрозділів та створенням іншого, то це покладає на роботодавця обов`язок по працевлаштуванню позивача та дотриманню правил по вивільненню працівників встановлених ст. 49-2 КЗпП України.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги статті 49-2 КЗпП України, якщо він запропонував працівнику наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом статті 49- 2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 18.10.2017 по справі №6-1723цс17.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що в департаменті міського господарства відсутні вакантні рівнозначні посади для пропонування позивачу, оскільки вони існували з моменту прийняття рішення про затвердження структури виконавчих органів Херсонської міської ради № 73, але відповідачем не були запропоновані позивачу.

Враховуючи вищенаведені висновки, суд вважає, що Херсонська міська рада зобов`язана була врахувати вимоги статті 49-2 КЗпП України якою передбачено порядок вивільнення працівників у випадках змін в організації виробництва та відповідно до приписів якої враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що звільнення позивача відбулось з порушенням вищенаведених норм, а тому Розпорядження міського голови Херсонської міської ради № 863-к від 28.05.2021 року "Про звільнення ОСОБА_1 " є незаконним і підлягає скасуванню.

Суд відхиляє обґрунтування відповідача, що Херсонська міська рада є неналежним відповідачем, оскільки саме на підставі її рішень про реорганізацію шляхом ліквідації органу, визначення правонаступника та створення іншого було прийнято розпорядження міського голови, який не мав іншої альтернативи ніж виконати ці рішення шляхом винесення розпорядження.

Не залучення міського голови як відповідача жодним чином не впливає на позицію суду у цій справі і не є перешкодою до скасування розпорядження, оскільки у відповідності до ст. 42 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" міський голова забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади, організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету, підписує рішення ради та її виконавчого комітету, видає розпорядження, забезпечує виконання рішень міської ради, ... В даному випадкивачош що рівнозначних, іншихвакантних посад публічної служби (іншої роботи) відповідачами йому не запропоновано, не враховано його переважне право на залишення на роботі, а відтак, звільнення відбулось з порушенням вимог статті 49-2 КЗпП України і було незаконним.

Як встановлено судом, позивача було звільнено з посади інспектора виробничо-технічного відділу управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, яке знаходиться в стадії припинення, проте вказаний орган має правонаступника - Департамент міського господарства Херсонської міської ради.

Частинами 2-3 статті 36 КЗпП передбачено, що зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації (керівників або складу державних органів) не припиняє дії трудового договору і в разі реорганізації підприємства (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника повинна бути продовжена.

Таким чином, при реорганізації до правонаступника переходять права та обов`язки юридичної особи, які стосуються не лише майнових правовідносин, але і правовідносин з приводу проходження публічної служби, зокрема, в частині продовження дії трудового договору з працівником. Саме тому, позивач має бути поновлений на роботі у Департаменті міського господарства Херсонської міської ради, оскільки цей орган є правонаступником ліквідованої установи.

Крім того, відсутність у штатному розписі посади, яку займав до звільнення позивач, не може слугувати підставою для відмови у його поновленні на роботі, адже, судом встановлено протиправність розпорядження про звільнення, внаслідок чого, становище позивача повинно бути відновлене, тобто, йому необхідно забезпечити ті ж самі умови праці, які останній мав до незаконного звільнення.

Таким чином, суд вважає необхідним та правомірним поновити позивача на тій посаді яку він займав до звільнення, незалежно від її наявності на сьогодні в штатному розписі Департаменту міського господарства Херсонської міської ради і тільки після виконання приписів законодавства, щодо обов`язків відповідача при реорганізації, позивач може бути або працевлаштований на іншу посаду або звільнений з посади на яку він поновлений судом, але вже з інших підстав, з дотриманням процедури та гарантій передбачених законом.

Однією з позовних вимог позивача є зобов`язати Херсонську міську раду Херсонської області поновити ОСОБА_1 на посаді в управлінні житлового господарства департаменту міського господарства Херсонської міської ради.

З метою належного та повного поновлення порушених прав позивача, з урахуванням вищенаведених обґрунтувань, суд вважає за необхідне зазначені вимоги задовольнити шляхом прийняття рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді у Департаменті міського господарства Херсонської міської ради.

Аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП України).

Порядок обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок № 100).

В п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про працю" зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Пунктом 5 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п. 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно із довідками, які надані Херсонською міською радою заробітна плата ОСОБА_1 склала у квітні 2021 року 13091,36 грн, у травні 13091,36 грн.

Кількість робочих днів у квітні-травні становить 41 день, відтак, середньоденна заробітна плата позивача складає 638,60 грн.

Кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до часу ухвалення рішення у цій справі, тобто з 01.06.2021року по 21.10.2021 року включно і складає 100 робочих днів.

Відтак, сума заробітної плати за час вимушеного прогулу становить 63 860,00 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору розподілено на підставі ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження міського голови Херсонської міської ради № 863-к від 28.05.2021 року "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора управління житлового господарства департаменту міського господарства Херсонської міської ради, що відповідає рівнозначній останній займаній посаді ОСОБА_1 , а саме: інспектора виробничо - технічного відділу управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради з 01.06.2021 року.

Стягнути з Департаменту міського господарства Херсонської міської ради (, 73003, м. Херсон, вул. Я. Мудрого, буд. 45) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 червня 2021 року по 21.10.2021 року включно в сумі 63 860,00 грн. (шістдесят три тисячі вісімсот шістдесят) з вирахуванням податків та зборів, а також судовий збір в сумі 1816,00 грн.

Стягнути з Департаменту міського господарства Херсонської міської ради (, 73003, м. Херсон, вул. Я. Мудрого, буд. 45) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 1816,00 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн.

Відповідно до п. 2, 3, ч. 1 ст. 371 КАС України рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов

кат. 106030000