Справа № 126/1041/21
Суддя: Рудь О. Г.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1041/21

Провадження № 2-а/126/21/2021

"20" жовтня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення

по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки

дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30.04.2021

року серія ЕАН № 4140395 про притягнення його до адміністративної

відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП. Визнати протиправними дії інспектора ВП № 5 (м. Немирів) Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції Савескула Д.М..

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що із постановою про адміністративне правопорушення складену відносно нього 30.04.2021 року він категорично не згоден та вважає її такою, що винесена всупереч вимогам законодавства України, які регулюють відносини у сфері дорожнього руху, без всебічного га повного з`ясування всіх обставин справи, які потрібні для об`єктивного розгляду справи, оскільки правил дорожнього руху він жодним чином не порушував.

Так, 30.04.2021 року рухаючись на автомобілі Фольксваген Пассат з д.н.з. НОМЕР_1 з м. Вінниця в м. Немирів о 09 год. 00 хв. його зупинив інспектор СРПП ВП № 5 Вінницького РУН ГУНП у Вінницькій області ст. л-нт поліції Горбатюк В.О.. Через деякий час, приблизно о 09 год. 30 хв., під час спілкування з інспектором та перевірки його документів до них підійшов другий інспектор, який разом з ОСОБА_2 чергував. Інспектор патрульної поліції Савескул Д.М. повідомив, що він нібито здійснив правопорушення, а саме: керував автомобілем на якому номерний знак закритий сіткою, через яку неможливо чітко визначити символи з відстані 20 метрів, та на нього буде складено постанову про накладення адміністративного стягнення. На його прохання пояснити чим доведено скоєння правопорушення, або надати будь які підтверджуючі це документи він відповіді не отримав. Після цього відійшовши декілька метрів від автомобіля інспектор патрульної поліції ОСОБА_3 сфотографував його номерний знак на мобільний телефон і пішов складати постанову.

Приблизно через 10 хв. відповідач приніс йому постанову про накладення адміністративного стягнення де зазначено проте, що він 30.04.2021 року о 09:33:17 (423 км) керував авто на якому номерний знак закритий іншими предметами, а саме сіткою, через яку неможливо чітко визначити символи з відстані 20 метрів. Чим порушив п. 2.9.в. ПДР - керування водієм т/з з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів.

Ознайомившись з постановою він зробив в ній відмітку: «3 ст. 268 та 289 КУпАП не ознайомлений. Прошу направити матеріали за місцем проживання». Даний факт він засвідчив власноручно своїм підписом.

Також позивач звернув увагу суду на те, що відеозапису нагрудної камери патрульного, яка працювала під час виявлення адміністративного правопорушення, не надано. Крім того, жодних замірів щодо фіксування адміністративного правопорушення інспектором не проводилось.

В порушення чинного законодавства інспектор перед розглядом справи не перевірив належним чином документи щодо встановлення особи водія та адреси місця проживання.

Як аргумент, у постанові про адміністративне правопорушення інспектор зазначив місце проживання АДРЕСА_1 . Хоча дійсне місце проживання позивача АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою у паспорті.

Я уважаю, що при розгляді відповідачем справи про адміністративне правопорушення не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили про те, що в моїх діях наявні ознаки адміністративного правопорушення.

Крім того, на думку позивача, було порушено порядок розгляду справи та його права, передбачені ст. 268 КУпАП. З огляду на викладене, просить позов задовольнити, постанову від 30.04.2021 року скасувати, провадження у справі закрити.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву у якій справу просив розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату та час розгляду справи. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Судом встановлено, що 30.04.2021 року інспектором ВП № 5 (м. Немирів) Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Савескулом Д.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн..

Ч. 6 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до змісту п. 2.9 в Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

У відповідності до ч.1 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення за ч.6 ст. 121 КУпАП розглядають органи внутрішніх справ (Національна поліція) та накладають стягнення.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Притягненню особи до адміністративної відповідальності обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до приписів п. 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року та ст. 222 КУпАП поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом № 1395 від 07 листопада 2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію.

Відповідно до п. 4 Розділу І цієї Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 2 Розділу III Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 6 ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Разом з тим, з аналізу норм законодавства слідує, що у випадках, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обов`язковою і має передувати розгляду справи.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представник відповідача доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 6 ст.121 КУпАП, суду не подав, відзиву до суду не надходило.

Позивач стверджує, що не визнавав себе винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, на місці зупинки транспортного засобу. Доказів того, що він в ході розгляду справи визнавав допущення зазначеного у постанові порушення ПДР, в матеріалах справи також немає.

Крім того, згідно зі ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З врахуванням вищенаведеного, оскільки відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст.77 КАС України, не надано жодних належних і допустимих, у розумінні ст. 73,74 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність винесення інспектором Савескулом Д.М. оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення від 30.04.2021 року Серія ЕАН № 4140395 та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, а також посилань ОСОБА_1 , на порушення порядку розгляду справи та недотримання його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, так як постанова за своєю формою та змістом містить істотні суперечності щодо суті правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо скасування оскаржуваної постанови слід задоволити, оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити.

Щодо визнання дій інспектора Савескула Д.М. протиправними, суд вважає, що вони задоволенню не підлягають з тих підстав, що інспектор поліції законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції, в зв`язку з чим підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання його дій протиправними немає.

Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011року № 3674-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до ст.1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, за подання до суду даної позовної заяви, ОСОБА_1 сплачено судовий збір.

Відповідно до ст. 139 ч. 1 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на кориться ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн..

На підставі наведеного, керуючись ст. 139, 242 - 246, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволити частково.

Скасувати постанову серія ЕАН № 4140395 від 30.04.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 850 гривень, винесену інспектором ВП № 5 (м. Немирів) лейтенантом поліції Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Савескулом Дмитром Михайловичом та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь