Справа № 265/7611/21
Суддя: Козлов Д. О.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/7611/21
Провадження №2-а/265/80/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

за участю секретаря Дрьомової О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/7611/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Дідур І. І., -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, посилаючись на те, що 18 вересня 2021 року поліцейським УПП в Донецькій області винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП про порушення позивачем п. 12.4 ПДР. Вважаючи зазначену постанову безпідставно та такою, що підлягає скасуванню, зауважував, що у постанові про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності ЕАО № 4789147 вказано, 18 вересня 2021 року об 16.36 год. позивач, керуючи автомобілем «Тойота Камрі» н/з НОМЕР_1 у м. Маріуполі на пр. Карпова порушив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год., рухаючись зі швидкістю 74 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM II LТІ 20/20 ТС0007881. Однак вважав, що складу адміністративного правопорушення у його діях немає, оскільки вимірювання швидкості руху здійснено приладом із функцією фото- та відоефіксаиії, але не у автоматичному, а у ручному режимі в порушення ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», постанову ЕАО № 4789147 винесено «на місці вчинення правопорушення» 18 вересня 2021 року та без складення протоколу, тому позивач не мав часу скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а клопотання позивача про залучення адвоката для отримання правової допомоги було проігноровано поліцейським. Окрім цього про час розгляду справи не був повідомлений позивач не менш ніж за 3 доби до розгляду відносно нього справи за ч. 1 ст. 122 КУпАП. До постанови у справі про адміністративне правопорушення також не долучено доказів провини позивача. Також у вказаному місці, де був зупинений позивач, не було дорожнього знаку 5.70 «Фото, відеофіксування порушень ПДР». Отже, провина позивача не підтверджена належними та допустимими доказами, тому постанова ЕАО № 4789147 підлягає скасуванню. На підставі викладеного просив суд скасувати постанову від 18 вересня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП, а справу закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі відзиву представника Управління патрульної поліції в Донецькій області, Дідур І. І., вбачається, що, не визнаючи заявлені позивачем вимоги, останній вказував, що слід відмовити позивачу в задоволенні його позову в повному обсязі. Так під час несення служби по пр. Карпова поблизу буд. 155 на 241 м. 18 вересня 2021 року екіпажем «Чайка» за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM II LТІ 20/20 ТС0007881 виявлено, що позивач на автомобілі «Тойота Камрі» н/з НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 74 км/год., перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР, що підтверджується долученим фото- та відео. На підставі положень КУпАП, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням за «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснивши права позивачу, поліцейський Саламбаш О. О. виніс відносно ОСОБА_1 постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, наклавши штраф у розмірі 340 грн. Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 передбачає можливість використання даного приладу в автоматичному режимі, як в мобільному (з рук) так і в статичному (з триноги) положенні. ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» зазначено, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Відповідно до інструкції та свідоцтва про повірку, для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. При цьому ч. 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» містить лише законодавчий припис про те, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці, однак законом не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків. При цьому дорожній знак 5.70 ПДР лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР. Водночас у даному випадку порушення позивачем ПДР зафіксовано не в автоматичному режимі, а пристроєм вимірювання швидкості TruCam в мобільному режимі. Аналогічні висновки зроблено в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2021 р. по справі № 263/6396/21. При цьому на відповідній ділянці дороги зі сторони руху автомобіля позивача було встановлено дорожній знак 5.70. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/19632 чинного до 9 листопада 2021 р. лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000788 є придатним до застосування. Таким чином докази, отримані з допомогою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000788 є належними та допустимими. Додавав, що рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 р. було прийнято до змін, внесених 14 липня 2015 року, направлених на спрощення порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху для поліцейських. Так ст. 258 КУпАП дозволяє не складати протокол у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, оскільки уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у такій справі. Оскаржувана постанова містить відомості, що швидкість вимірювалась приладом TruCAM № ТС000788, а також посилання на технічні засоби. Також позивачу були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Право позивача на юридичну допомогу не було порушено, оскільки ОСОБА_1 запропоновано було скористатися послугами адвоката, після чого той отримав відповідну консультацію за допомогою телефону. Потім позивач не просив відкласти розгляд справи. Лише після розгляду справи на місці скоєння правопорушення позивач засвідчив, що йому не дали адвоката. Однак такий обов`язок покладений саме на позивача, бо отримання допомоги адвоката під час розгляду справи про адміністративне правопорушення є правом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а не обов`язком органу (посадової особи), що притягає до такої відповідальності. Таким чином, оскільки позивач не надав доказів того, що він не порушував правил дорожнього руху, то просив суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 на задоволенні позову наполягав, вказуючи, що його право на захист, передбачене ст. 268 КУпАП було порушено, оскільки його документи перебували у напарниці поліцейського, який виніс оскаржувану постанову 18 вересня 2021 року, яка ще до розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача виготовила постанову про притягнення ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 1 КУпАП до штрафу в розмірі 340 грн., оскільки він ще на той момент спілкувався із своїх адвокатом. Потім, йому поліцейський ОСОБА_2 віддав документи позивача, оскільки рішення вже було прийняте, не дав зв`язатися ОСОБА_1 із іншим адвокатом, а резюмував, що він розглянув справу та пішов друкувати постанову, яку, роздрукувавши, віддав позивачу. Таким чином поліцейський обмежив право позивача на юридичну допомогу та виніс постанову ще до розгляду справи по суті. Просив задовольнити позов.

Представник відповідача, Дідур І. І., який діє на підставі довіреності, заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , вказував у суді, що поліцейський Саламбаш О. О. роз`яснив права за ст. 268 КУпАП позивачу, дав тому можливість поспілкуватись із своїм адвокатом, а оскільки жодних клопотань від ОСОБА_1 більше не було поліцейський розглянув справу на місці об 16-32 год., ухваливши постанову об 16-36 год. 18 вересня 2021 року, яку видав позивачу під розпис. Зазначав, що перевірка документів позивача напарником ОСОБА_2 законна, а оскільки всі данні ОСОБА_1 були з`ясовані, то документи позивачу були повернуті до закінчення розгляду справи за ст. 122 ч. 1 КУпАП. Просив у позові відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений ОСОБА_1 позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд зазначає що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі п. 10 Розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортними засобами більш як на двадцять кілометрів на годину.

За п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Суд встановив, що за постановою про адміністративне правопорушення від 18 вересня 2021 року серії ЕАО № 4789147, винесеної поліцейським УПП в Донецькій області Саламбаш О. О. об 16-36 год., ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. з посиланням на те, що позивач 18 вересня 2021 року об 16:24 год., керуючи автомобілем «Тойота Камрі» державний номер НОМЕР_1 по пр. Карпова 155 порушив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год., оскільки рухався зі швидкістю 74 км/год., що було зафіксовано вимірювачем швидкості руху «ТгuСаm» № ТС000788, чим порушив п. 12.4 ПДР, у якій вказано, що до постанови додається відео з такого технічного засобу та запис з реєстраторів (DMT 1 АН01090, 01069, DM 4399), а також відомості про видачу позивачу копії такої постанови.

З роздруківки, наданої представниками відповідача до такої постанови, вбачається, що вона сформована з файлу № 161982277_КС000_0918_162437.jmf з технічного засобу «ТгuСаm» № ТС000788, на якому міститься зображення автомобіля н/з НОМЕР_1 по пр. Карпова 155 від 18/09/2021 року об 16-24 год., швидкість руху якого вказана 74 км/год.

Відповідно до свідоцтва про повірку № 22-01/19632 від 9 листопада 2020 року, чинного до 9 листопада 2021 року, вбачається, що лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 № ТС000788 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач з діапазоном вимірювання швидкості від 2 км/год. до 320 км/год. з допустимою похибкою при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах +/- 2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.

За експертним висновком від 27 вересня 2018 року Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, терміном дії до 27 вересня 2021 року, вбачається, що лазерний вимірювач швидкості ТruСаm LTІ 20/20 № ТС000788 та програмне забезпечення до нього, розроблені компанією «Laser Technology Inc.», правильно реалізовує криптографічний алгоритм шифрування AES.

Згідно із листом ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» Мінекономрозвитку від 1 жовтня 2019 року вбачається, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Суд також зауважує, що законодавством не передбачено повторного проходження процедури сертифікації, що була передбачена законодавством, яке діяло на момент ввезення приладів TruCam LT1 20/20 в Україну, для тих приладів, які вже були завезені на територію України та введені у експлуатацію.

Крім цього суд наголошує, що прилад TruCam II LTI 20/20 № ТС000788, що використовувався працівниками патрульної поліції, пройшов повірку, міжповірочний інтервал для якого визначено «Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України», затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 5 квітня 2012 року № 437, та який становить 1 рік.

Проведення такої повірки передбачено «Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів», затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 8 лютого 2016 року № 193.

Посилання позивача на ту обставину, що фіксація показників швидкості була здійснена відповідачем неправомірно, суд не бере до уваги, оскільки будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем надано не було.

Суд при цьому зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м. до 1200 м.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam ІІ LTІ 20/20, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення ПДР від моменту її фіксації таким приладом.

Правильність реалізації у приладі TruCam ІІ LTІ 20/20 зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Отже, згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості руху автомобіля позивача, TruCam ІІ LTІ 20/20 № ТС000788, спроможний робити фото- та відео зйомку в автоматичному режимі, тому його покази можливо розцінювати, як належний та допустимий доказ по справі.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що представниками відповідача було доведено належними доказами, що 18 вересня 2021 року об 16-24 год. позивач, керуючи транспортним засобом «Тойота Камрі» номерний знак НОМЕР_1 в м. Маріуполі по пр. Карпова 155, перевищив швидкість у населеному пункті на 24 км/год., рухаючись зі швидкістю 74 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР.

За таких обставин представником відповідача в суді доведено, що у діях позивача був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того під час розгляду справи, позивач не надав будь-яких доказів, які б спростовували його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що використання приладу TruCam ІІ в ручному режимі суперечить вимогам законодавства, суд вважає помилковим, оскільки лазерний вимірювач TruCam ІІ LTІ 20/20 відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості руху, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань швидкості транспортних засобів, вимірювання швидкості транспортних засобів яким здійснюється автоматично.

Можливість використання приладу TruCam ІІ LTІ 20/20 в ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації та конструкцією такого приладу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи у вигляді застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

За ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином положення ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фото в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Однак, суд зауважує, що жодними положеннями закону не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Дорожній знак 5.70 ПДР «фото-відеофіксування порушень ПДР», який відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків, лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та технічних засобів.

В той же час суд відмічає, що Закону України «Про національну поліцію» не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відео фіксації порушень дорожнього руху.

Аналогічна правова позиція була викладена Першим апеляційним адміністративним судом у постанові від 9 вересня 2021 року по справі № 263/6396/21.

Посилання ОСОБА_1 на обов`язок поліцейського Саламбаш О. О. скласти відносно нього протокол про виявлене правопорушення, суд не приймає до уваги з огляду на наступне вмотивування.

Згідно із ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Вказане також підтверджується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Таким чином за ч. 2 ст. 258 КУпАП органи Національної поліції України звільнено від обов`язку складати протокол про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року по справі № 263/1600/17.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 25-рп/2015 по справі № 1-11/2015 щодо відсутності підстав у поліцейського Саламбаш О. О. проводити розгляд справи на місці зупинки ОСОБА_1 , суд також відкидає, оскільки таке рішення було ухвалено КСУ до внесення змін із набуттям чинності 8 серпня 2015 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», а також розробленої на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення та Закону України «Про національну поліцію» «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», що наразі відповідає положенням чинного КУпАП.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 16 серпня 2019 року по справі № 524/3206/16-а.

Аналогічним чином суд відкидає посилання позивача на те, що йому за ст. 277-2 КУпАП потрібно було надати щонайменше 3 доби до розгляду справи відносно нього про адміністративне правопорушення, оскільки розгляд порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху представниками Національної поліції відбувається у скороченому порядку на місці вчинення правопорушення, наслідком якого є винесення постанови.

Суд зазначає, що поліцейським повинно бути за ст. 268 КУпАП вжито заходів для надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 18 лютого 2020 року по справі № 524/9827/16-а.

При цьому суд зазначає, що долученим до матеріалів справи відео підтверджується дотримання представником відповідача, поліцейським Саламбаш О. О., вимог ст. 268 КУпАП.

Так суд зауважує, що на наданому суду відео з нагрудної камери поліцейського Саламбаш О. О. вбачається, що за кермом автомобіля «Тойота Камрі» номерний знак НОМЕР_1 був позивач, ОСОБА_1 , якому поліцейський роз`яснив права ОСОБА_1 за ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема, право позивача на отримання юридичної допомоги, якою ОСОБА_1 фактично скористався, зателефонувавши певній особі, з якою розмовляв, після чого позивач не просив відкласти розгляд справи для надання йому додаткового часу для отримання юридичної допомоги.

Посилання позивача на те, що він казав поліцейському, що буде телефонувати іншому адвокату, не може свідчити про порушення прав ОСОБА_1 за ст. 268 КУпАП, оскільки останній не заявляв інших клопотань під час розгляду справи відносно нього поліцейському ОСОБА_2 , зокрема щодо надання йому часу для отримання правової допомоги або для відкладення розгляду справи.

При цьому обов`язку надавати юридичну допомогу водію або забезпечувати водія фахівцем з правової допомоги законодавством на працівників поліції не покладено, оскільки це є правом самої особи, яка притягається до адміністравтивної відповідальності за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, доводи позивача щодо порушення поліцейським ОСОБА_2 права позивача на захист не було доведено в суді.

Також суд відкидає посилання ОСОБА_1 на те, що оскаржувана ним постанова була винесена ще до розгляду самої справи про адміністративне правопорушення відносно нього за ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Так на наданому суду відео видно, що об 16-28 год. поліцейська, напарник ОСОБА_2 , повідомила ОСОБА_2 , що все готово, віддавши документи позивача ОСОБА_2 . Об 16-30 год. ОСОБА_1 розмовляє по телефону. Потім об 16-31 год. поліцейський Саламбаш О. О. віддає документи позивачу, а об 16-32 год. на місці завершує розгляд справи відносно ОСОБА_1 за ст. 122 КУпАП, після чого об 16-36 год. виносить постанову від 18 вересня 2021 року серії ЕАО № 4789147, яку роздруковує та вручає позивачу.

При цьому відсутність у поліцейського Саламбаш О. О. в момент винесення постанови ЕАО № 4789147 документів позивача не свідчить про порушення норм КУпАП, оскільки усі дані ОСОБА_1 були перевірені та зафіксовані напарником такого поліцейського.

До того ж ОСОБА_1 не було доведено, що оскаржувана ним постанова була виготовлена ще до закінчення розгляду справи за ст. 122 ч. 1 КУпАП. Навпаки, матеріали справи та відео докази свідчать про зворотні обставини.

Отже суд встановив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відбувся на місці зупинки автомобіля ОСОБА_1 за фактом порушення, що мало місце 18 вересня 2021 року об 16-24 год., за наслідком розгляду якої поліцейським Саламбаш О. О. винесено постанову серія ЕАО № 4789147.

Таким чином в суді було достеменно встановлено факт порушення позивачем п. 12.4 ПДР щодо обмеження швидкості руху транспортних засобів в межах міста на 24 км/год., за що передбачена відповідальність за ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що поліцейський Саламбаш О. О. під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Зважаючи на перелічене, суд встановив, що працівником поліції було дотримано передбачені законом порядок та процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, на підставі чого ОСОБА_1 було правомірно притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За наслідком розгляду справи суд дійшов висновку, що доводи позивача на обґрунтування поданого ОСОБА_1 позову не знайшли свого підтвердження під час вирішення спору в суді, через що заявлені ним вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 286 КАС,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення на підставі ч. 4 ст. 286 КАС може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в тому числі в разі його пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено та підписано 20 жовтня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , який мешкає в АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, код: 40108646, розташоване: м. Маріуполь, вул. М. Мазая 16.

Суддя