Справа № 440/509/21
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 р.Справа № 440/509/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2021, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, м. Полтава, повний текст складено 02.04.21 по справі № 440/509/21

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.01.2021 №5, виданого ГУ ДПС у Полтавській області про накладення на ФОП ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 15 січня 2021 року №5. Стягнуто з Головного управління ДПС у Полтавській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Головне управління ДПС у Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає , що судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права. Вказує , що під час перевірки встановлено факт реалізації алкогольних напоїв без придбання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме ліцензія реєстраційний №1900418 мала термін з 05.11.2019 по 05.11.2020, тобто , останній день дії ліцензії (термін дії) спливає 04.11.2020. Наступна ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний №2002984 має термін дії з 06.11.2020 до 06.11.2021. Таким чином, термін дії ліцензії, а саме до 05.11.2020 не включається до терміну дії ліцензії, оскільки використання прийменника "до" не передбачає включення дати, яка стоїть після прийменника до вказаного проміжку часу. Отже, 05.11.2020 здійснювалась торгівля алкогольними напоями за відсутності відповідної ліцензії. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2021, прийняти нове , яким в задоволенні позову відмовити.

Протокольною ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 задоволено клопотання про заміну відповідача у справі в порядку ст. 52 КАС України, замінено Головне управління ДПС у Полтавській області () на Головне управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192) як правонаступника.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) у встановленому законом порядку зареєстрована як фізична особа - підприємець.

24.02.2017 позивач взята на облік платників податків в Полтавській ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області та зареєстрована платником єдиного внеску.

ФОП ОСОБА_1 здійснює свою підприємницьку діяльність в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом прив`язки стаціонарної тимчасової споруди, рішенням про надання дозволу на розміщення малої архітектурної форми, рішенням про надання дозволу на роздрібну торгівлю пивом, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а також витягом про Державну реєстрацію прав.

З метою здійснення підприємницької діяльності позивач отримала в контролюючому органі ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний №1900418 з терміном дії з 05.11.2019 до 05.11.2020.

27.10.2020 позивач отримала в контролюючому органі ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний №2002984 з терміном дії з 06.11.2020 до 06.11.2021.

21.12.2020 за підписом в.о. начальника Головного управління ДПС у Полтавській області Н. Новоженіної винесено наказ №2504 "Про проведення фактичної перевірки", яким наказано провести з 22.12.2020 фактичну перевірку тривалістю 10 діб платника податків ФО-П ОСОБА_1 (р.н.о.к. НОМЕР_1 ) за місцем фактичного провадження діяльності: магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 24.10.2019 по дату закінчення перевірки у порядку, встановленому Податковим кодексом України (а.с. 40).

На підставі вказаного наказу та направлень на перевірку від 21.12.2020 №922 та №923 (а.с. 40 зі звороту, 41) посадовими особами контролюючого органу 22.12.2020 здійснено фактичну перевірку ФО-П ОСОБА_1 за місцем її фактичного провадження діяльності (магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обсяг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), результати якої оформлені актом від 22.12.2020 №0608/16/31/РРО/ НОМЕР_1 (а.с. 42).

За змістом акту перевірки від 22.12.2020 №0608/16/31/РРО/ НОМЕР_1 перевіряючими, зокрема, встановлено факт реалізації алкогольних напоїв без придбання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме, ліцензія реєстраційний №1900418 мала термін з 05.11.2019 по 05.11.2020, тобто останній день дії ліцензії (термін дії) спливає 04.11.2020. Наступна ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний №2002984 має термін дії з 06.11.2020 до 06.11.2021. Таким чином, 05.11.2020 здійснювалась торгівля алкогольними напоями за відсутності відповідної ліцензії. Факт торгівлі підтверджується фіскальним чеком з РРО фіскальний номер . О 17 год 05 хв, чек №20118, було реалізовано горілку "Хлібний дар" класична 0,5 л по ціні 16,50 на загальну суму 160,00 грн. Копія чеку згідно витягу з фіскальної пам`яті. Вказане є порушенням вимог статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (а.с. 42 зі звороту).

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом 15.01.2021 прийнято податкове повідомлення рішення №5, яким до ФО-П ОСОБА_1 у відповідності до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та абзацу 6 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 17000,00 грн за порушення вимог частини 20 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Вважаючи прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся за захистом порушених прав та інтересів до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що терміни дії наявної у позивача станом на 05.11.2020 ліцензії особисто встановлені повноважним органом шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення. При цьому, дата закінчення поєднана з прийменником до, у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові, за висновком суду першої інстанції прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. Отже, з урахуванням наведеного самостійного зазначення податковим органом в ліцензіях кінцевої дати дії до 05.11.2020 та положень Цивільного кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не допущено порушень вимог Закону під час здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами в останній день чинності ліцензії, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову , виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі-Закон №481/95-ВР)

Статтею 15 вказаного Закону встановлено, що суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання.

У статті 1 Закону №481/95-ВР наведено визначення, за змістом якого ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років. Імпорт або експорт пального здійснюється за наявності у суб`єкта господарювання, що імпортує або експортує пальне, ліцензії на право виробництва або зберігання, або оптової чи роздрібної торгівлі пальним. У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби. У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального). Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

За змістом пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Частиною 4 статті 11 Закону 481/95-ВР визначено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

За змістом статті 15 Закону №481/95 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Положеннями частини 3 статті 16 Закону №481/95 унормовано, що суб`єкти господарювання, які отримали передбачені цим Законом ліцензії, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України (частина 1 статті 16 Закону №481/95).

В частині 1 статті 17 Закону №481/95 встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

У відповідності до абзацу 6 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Зазначені приписи законодавства зобов`язують суб`єктів господарської діяльності діяти згідно встановлених правил, невиконання яких зумовлює юридичну відповідальність, зокрема, застосування штрафних санкцій.

Так, у справі, що розглядається судом першої інстанцій з`ясовано, що позивачу видано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, з терміном дії з 05.11.2019 до 05.11.2020 року.

Вважаючи, що позивач 05.11.2020 не мав права реалізовувати алкогольні напої та тютюнові вироби за недіючою ліцензією, відповідач застосував до нього штрафні (фінансові) санкції.

Тобто, визначальним фактором для правильного вирішення даної справи є встановлення строку дії вказаної ліцензії, отриманої позивачем.

Так, Закон України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі етиловим, коньячним, і плодовим спиртом, алкогольними напоями тютюновими виробами" не визначає порядок обчислення строку (терміну) дії ліцензії.

Згідно з ч. 6 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює відповідні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів загальних засад права (аналогія права).

В силу вимог частин першої та другої статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 252 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За приписами частин першої та п`ятої статті 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції (частина перша статті 255 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи встановлено, що терміни дії вказаних ліцензій був обмежений повноваженим органом з настанням календарного дня - 05.11.2020 року, шляхом зазначення в ній прийменника "до", який в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь.

Згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 року строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін "dies a quo" означає день, з якого починається відлік строку, а термін "dies ad quem" означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття в ліцензії її кінцевої дати дії "до 05.11.2020" та положень Конвенції, позивачем не допущено порушень вимог Закону № 481/95-ВР під час здійснення роздрібного продажу підакцизного товару (алкоголю та тютюну) в останній день чинності ліцензій - 05.11.2020 року.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 (провадження № К/9901/42116/18), від 07.02.2019 у справі № 803/630/17 (провадження № К/9901/20829/18), від 18.04.2019 у справі № 815/1871/16 (провадження № К/9901/25471/18).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач як платник податків діяла добросовісно. Зокрема, враховуючи, що дія ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями №1900418 встановлена до 05.11.2020, ФО-П ОСОБА_1 заздалегідь звернулась із відповідною заявою про видачу нової ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями. За результатами поданої заяви позивачу 27.10.2020 була видана нова ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний №2002984 з терміном дії з 06.11.2020 до 06.11.2021.

Частиною 1 ст.77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вищевказаних обставин, колегія суддів вважає, що доводи відповідача про наявність у діях позивача ознак складу правопорушення для притягнення до відповідальності у вигляді штрафу за порушення порядку здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності ліцензії на такий вид діяльності є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для застосування до позивача фінансових санкцій за здійснення ним 05.11.2020 роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями, а тому податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 15.01.2021 №5 є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, які були висловлені в суді першої інстанції та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи, інших обґрунтувань в апеляційній скарзі наведено не було.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 по справі № 440/509/21 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 25.10.2021 року