Справа № 620/3980/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3980/21 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Романович І.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

13.04.21 ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Чернігівській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Чернігівській області щодо не зарахування до загального страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком та зобов`язати зарахувати до загального страхового стажу:

періоди роботи в колгоспі «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського АР Крим за 1973 рік - 44 трудодні (вихододнів), за 1974 рік - 292 трудодня(вихододня), за 1975 рік - 76 трудоднів (вихододнів);

період роботи з 1 вересня 1975 року по 1 грудня 1975 року - технічкою Поштовської загальноосвітньої школи смт Поштове Бахчисарайського району АР Крим;

період роботи з 2 грудня 1975 року по 9 грудня 1976 року - технічкою Поштовської загальноосвітньої школи смт Поштове Бахчисарайського району АР Крим;

за 1977 рік - 196 трудоднів (вихододнів) лаборантом колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

період з 4 листопада 1977 року по 4 листопада 1978 року - перебування у відпустці по догляду за дитиною:

за 1978 рік - 68 трудоднів (вихододнів) лаборантом колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

1979 рік період роботи дояркою колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим, зарахувати до загального страхового пажу, як повністю відпрацьований рік;

1980 рік період роботи телятницею колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим , зарахувати до загального страхового стажу, як повністю відпрацьований рік;

1981 році період роботи телятницею колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим, зарахувати до загального страхового стажу, як повністю відпрацьований рік;

період з 18 квітня 1981 року по 18 квітня 1982 року - перебування у відпустці по догляду за дитиною:

за 1982 рік - 302 трудоднів (вихододнів)телятницею колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1983 рік - 293 трудодня (вихододнів)телятницею колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1984 рік - 299 трудоднів (вихододнів) дояркою колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1985 рік - 298 трудоднів (вихододнів)дояркою колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1986 рік - 323 трудодня (вихододнів) телятницею колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1987 рік - 320 трудодня телятницею колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1988 рік - 265 трудоднів (вихододнів)дояркою колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

період з 27 січня 1989 року по 2 червня 1990 року та з 3 червня 1990 року по 29 квітня 1991 року перебування у відпустці но догляду за дитиною;

за 1991 рік - 210 трудоднів (вихододнів) телятницею колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1992 рік - 349 трудоднів (вихододнів) телятницею колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1993 рік - 393 трудодня (вихододнів) телятницею колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1994 рік - 311 трудоднів(вихододнів) телятницею КПГ «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1995 рік - 350 трудоднів (вихододнів) телятницею КПГ «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1996 рік - 321 трудодня (вихододнів) телятницею КПГ «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1997 рік - 301 трудоднів (вихододнів) телятницею КПГ «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1998 рік - 357 трудоднів (вихододнів) телятницею КПГ «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим.

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області призначити пенсію за віком з моменту звернення до відповідача а саме, з 23 листопада 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відмова відповідача у призначенні пенсії є неправомірною, оскільки спірний стажу її роботи підтверджений трудовою книжкою.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 р. позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 23.11.2020, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати, а у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в трудовій книжці позивача за спірний період взагалі не читається печатка колгоспу, за 1975 рік мається виправлення, дати запису за який рік даються відомості не співпадають із датами запису (рік, місяць і число), маються численні виправлення в датах запису про працевлаштування та на першій сторінці мається виправлення зміни прізвища позивача, на підставі паспорту, а не на підставі свідоцтва про шлюб, із обов`язковим зазначенням номеру та дати такого документа. В розписці-повідомленні до заяви про призначення пенсії від 23.11.2020 позивачу роз`яснено про необхідність надання довідки про зміну назви організації, довідки про період роботи та кількість вироблених вихододнів в колгоспі «Путь Леніна», свідоцтва про шлюб, але уточнюючих документів не надано.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 23.11.2020 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Листом від 01.12.2020 позивачу повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу не менше 15 років. До страхового стажу не зараховані періоди, що вказані в розписці-повідомленні, оскільки не надані уточнюючі довідки.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, загальний страховий стаж становить 1 рік 11 місяців 15 днів.

До страхового стажу зараховані лише періоди з 1 січня 1999 року по 31 березня 1999 року, всього 3 місяці, період роботи в агропромисловому кооперативі «Степ» та період роботи в ТОВ «Агро-Холдінг» з 1 червня 2000 року по 15 лютого 2002 року - 1 рік 8 місяців 15 днів.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не зарахування до загального страхового стажу спірних періодів роботи та відмови у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що періоди роботи з 1973 по 1998 рік в колгоспі підтверджені трудовою книжкою, у зв`язку з чим відповідач протиправно відмовив ОСОБА_1 у зарахуванні зазначено періоду роботи до страхового стажу.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

За змістом статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

За таких обставин, досягнення позивачем 19 березня 2018 року 60-ти річного віку є підставою для призначення пенсії за віком.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі- Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно із пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

За статтею 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Так, до 01.01.2004 стаж підтверджується документально, в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спірним є не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи позивача з 1973 року по 1998 рік.

Разом з тим, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.

Водночас, наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (підпункт 2.2 Інструкції).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (підпункт 2.3 Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (підпункт 2.4. Інструкції).

Як встановлено судом, для призначення пенсії за віком, позивачем надано відповідачу трудову книжку від 15 березня 1974 року № 734, у якій вказано періоди роботи в колгоспі «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського АР Крим за 1973 рік:

44 трудодні (вихододнів), за 1974 рік - 292 трудодня(вихододня), за 1975 рік - 76 трудоднів (вихододнів);

період роботи з 1 вересня 1975 року по 1 грудня 1975 року - технічкою Поштовської загальноосвітньої школи смт Поштове Бахчисарайського району АР Крим;

період роботи з 2 грудня 1975 року по 9 грудня 1976 року - технічкою Поштовської загальноосвітньої школи смт Поштове Бахчисарайського району АР Крим;

за 1977 рік -196 трудоднів (вихододнів)лаборантом колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

період з 4 листопада 1977 року по 4 листопада 1978 року - перебування у відпустці по догляду за дитиною:

за 1978 рік - 68 трудоднів (вихододнів) лаборантом колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

1979 рік період роботи дояркою колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим, зарахувати до загального страхового пажу, як повністю відпрацьований рік;

1980 рік період роботи телятницею колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим , зарахувати до загального страхового стажу, як повністю відпрацьований рік;

1981 році період роботи телятницею колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим, зарахувати до загального страхового стажу, як повністю відпрацьований рік;

період з 18 квітня 1981 року по 18 квітня 1982 року - перебування у відпустці по догляду за дитиною:

за 1982 рік - 302 трудоднів (вихододнів) телятницею колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1983 рік - 293 трудодня (вихододнів) телятницею колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1984 рік - 299 трудоднів (вихододнів) дояркою колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1985 рік - 298 трудоднів (вихододнів) дояркою колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1986 рік - 323 трудодня (вихододнів) телятницею колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1987 рік - 320 трудодня телятницею колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1988 рік - 265 трудоднів (вихододнів) дояркою колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

період з 27 січня 1989 року по 2 червня 1990 року та з 3 червня 1990 року по 29 квітня 1991 року перебування у відпустці но догляду за дитиною;

за 1991 рік - 210 трудоднів (вихододнів) телятницею колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1992 рік - 349 трудоднів (вихододнів) телятницею колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1993 рік - 393 трудодня (вихододнів) телятницею колгоспу «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1994 рік - 311 трудоднів(вихододнів) телятницею КПГ «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1995 рік - 350 трудоднів (вихододнів) телятницею КПГ «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1996 рік - 321 трудодня (вихододнів) телятницею КПГ «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1997 рік - 301 трудоднів (вихододнів) телятницею КПГ «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим;

за 1998 рік - 357 трудоднів (вихододнів) телятницею КПГ «Путь Ленина» смт Миколаївка Сімферопольського району АР Крим.

Записи трудової книжки виконані чітко, зрозуміло, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити наказу, на підставі яких вони внесені, підпис уповноваженої особи та печатку підприємства.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно зазначив, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 під час розгляду справи в аналогічних правовідносинах № 754/14898/15-а, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Також суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція підтримана і Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи вищенаведене, суд погоджується з доводами позивача про підтвердження періодів роботи з 1973 по 1998 рік в колгоспі, у зв`язку з чим відповідач протиправно відмовив ОСОБА_1 у зарахуванні зазначено періоду роботи до страхового стажу.

Посилання відповідача на ненадання позивачем уточнюючих довідок, суд вважає необґрунтованими, оскільки тільки за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Також колегія суддів звертає увагу, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві або архівній установі, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а та від 11 липня 2019 року у справі № 242/1484/17.

Колегія суддів звертає увагу, що стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. У даній справі суб`єктом владних повноважень не надано доказів для підтвердження обставин, про які він стверджує.

Відсутність у матеріалах справи доказів, що спростовують висновки суду першої інстанції, позбавляє суд апеляційної інстанції дійти протилежного висновку.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Повне судове рішення складено 20.10.2021 року.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 р. - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів:О.В. Карпушова
Л.В. Губська
О.В. Епель