Справа № П/320/735/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року м. Київ № П/320/735/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., здійснюючи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи розгляд адміністративної справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Софілайт"

до Київської митниці Держмитслужби

про визнання протиправним та скасування рішення про коригування

митної вартості товару ,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Софілайт" (04119, м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, 8а, ) з позовом до Київської митниці Держмитслужби (м. Київ, б-р Гавела Вацлава, 8-а), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA125000/2019/110016/2 від 01.10.2019 р. Київської митниці Держмитслужби.

Ухвалою суду від 04 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року справу передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2020 року, справу розподілено для розгляду судді Вєкуа Н.Г.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2020 року прийнято справу №П/320/735/20 до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про протиправність оскаржуваного рішення, яким відкориговано митну вартість товару за резервним методом, обмежившись, при цьому, загальними фразами про те, що документи не містять всіх відомостей щодо складових митної вартості (у частині транспортування) та відомостей щодо ціни, яка сплачена, а також не зазначила, чому саме з документів, які було подано декларантом, у тому числі додаткових, неможливим є встановлення даних складових.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем правомірно та у межах наданих останньому повноважень, з огляду на те, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, відповідно до ст. 53 Митного кодексу України, не містить всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містили розбіжності.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ЄВРО-ТРАНССЕРВІС», яке відповідно до умов договору № 1503-16 від 15.03.2016, взяло на себе зобов`язання надати ТОВ «СОФІЛАЙТ» послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів, звернулося до Київської міської митниці ДФС для митного оформлення (випуску) товарів, які були поставлені згідно контракту № CU16-13ZL від 05.04.2016, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «СОФІЛАЙТ» та «ZHEJIANG FIRSD GROUP CO., LTD», відповідно до умов якого, останнє взяло на себе зобов`язання поставити, а Товариство з обмеженою відповідальністю «СОФІЛАЙТ» оплатити товар за кількістю, асортиментом і вартістю, узгоджений сторонами в інвойсі щодо кожної поставки.

Згідно п.4.3. контракту № CU16-13ZL від 05.04.2016 року, умови поставки за цим контрактом вказуються в інвойсі відповідно до «Інкотермс-2010».

За п.4.4. контракту, якщо не буде домовлено інше у інвойсі, базисом поставки є FOB Ningbo.

Партію товару, яку було поставлено на виконання умов контракту та за митним оформленням (випуском) якої ТОВ «ЄВРО-ТРАНССЕРВІС» звернулося до Київської міської митниці ДФС, поставлялася на умовах, визначених інвойсом №2019WXF03А093 від 16.08.2019 року, в якому не вказано інших умов поставки, тому товар поставлявся згідно з п.4.4. контракту за базисом поставки FOB Ningbo «Інкотермс 2010».

Тобто, «ZHEJIANG FIRSD GROUP CO., LTD» виконало свої зобов`язання стосовно поставки, товар було передано перевізникові - ТОВ «Форстранс», яким експедитор - ТОВ «Селеста Марин» заключила договір №0201-08/19ft від 02.01.2019 на організацію перевезень автомобільним транспортом, як експедитор, на підставі укладеного з ТОВ «СОФІЛАЙТ» Договору транспортерного експедирування №03/01 від 03.01.2019 року, поставка товару підтверджується коносаментом № MRFB19081981 ВІД 21.08.2019 року.

Згідно п. 2.1. контракту, ціни на кожну конкретну партію товару визначені в інвойсі, встановлені у доларах США.

З метою здійснення митного оформлення товару, ввезеного на підставі вказаного контракту, позивачем 30.09.2019 подано до відповідача митну декларацію №UA125200/2019/627903.

Митна вартість товару заявлена декларантом за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)

Відповідачем скориговано митну вартість товару за митними деклараціями, про що прийнято рішення про коригування митної вартості задекларованих позивачем товарів №UA125000/2019/110016/2 від 01.10.2019 року, в якому вказано, що декларантом до митного оформлення не було надано документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, зокрема: витрати понесені на транспортування, а надано довідка про транспортні витрати та рахунок -фактура не дають можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат. Крім того, довідка про транспортні витрати на рахунок-фактури видані ТОВ «СелестаМарін», а надана cmr в графі «перевізник» містить відомості щодо іншого перевізника ТОВ «Форстранс». Джерело інформації. Яким користувався митний орган при здійсненні контролю заявленої митної вартості товару та рівень митної декларації вартості товару згідно з джерелом інформації: товар №1 митна декларація від 09.09.2019 №UA125200/2019/626430.

Незгода позивача із вказаним рішенням відповідача та діями щодо його прийняття зумовила на звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються нормами Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи.

У статті 4 Митного кодексу України (надалі за текстом - «МК України») надано визначення термінів, що вживаються у ньому, розкрито і зміст терміну «митний контроль» - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За приписами частини 1 статті 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 2 статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За змістом статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 5 названої статті МК України органу доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, надано право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно частини 4 статті 53 МК України 4 разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За приписами статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами наведених правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган має право витребувати, а позивач - зобов`язаний надати докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, підстав для коригування митної вартості товару у Київської митниці ДФС України не було.

З матеріалів справи вбачається, що предметом імпорту, що заявлявся декларантом, були товари: світильники електричні, які підвішуються або закріплюються на стелі чи стіні, для внутрішнього та зовнішнього освітлення, з комбінованих матеріалів(мет.сплави, скло) призначені для використання з газоразрядними чи світлодіодних: MIF 010 60W E27 wite, код товару 20 шт; MIF 012 60W E27 wite, код товару 60 шт; MIF 020 60W E27 wite, код товару 10042328 - 5000 шт; MIF 022 60W E27 wite, код товару 10042330- 4500 шт; MIF 010 100 W E27 wite, код товару 10042324 - 4080 шт.

На підтвердження заявленої митної вартості даних товарів уповноваженою особою декларанта надано Контракт №CU16-03ZF від 05.04.2016 з Додатковою угодою №2; пакувальний лист б/н від 16 серпня 2019 року; автотранспортну накладну CMR 023041 від 28.09.2019 року; комерційний інвойс №2019WXF03A093 від 16 серпня 2019 року; коносамент № MRFB19081981 від 21 серпня 2019 року; довідку № 05-26/09/2019 про транспортні витрати від 26/09/2019 р.; договір № 03/01-19 транспортного експедирування від 03 січня 2019 р.; договір декларування №1503-16 від 15.03.2016 р.; декларацію про походження товару №2019WXF03A093 від 16 серпня 2019 року.

Митна вартість товарів була заявлена позивачем за основним методом визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

За наслідками опрацювання наданих документів відповідач дійшов висновку, що документи подані для визначення митної вартості товару відповідно до положень статті 53 МК України містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що стало підставою для витребування у позивача додаткових документів.

Відповідно до ч..3 статті 53 МКУ ТОВ «Софілайт» Листом № 01-10 від 01.10.2019 р. на запит митного органу №386323 від 30.09.2019 року додаткового надало наступні документи щодо митної вартості товару: рахунок на оплату морського фрахту № 204 від 23/09/2019 р.; заявку на здійснення послуг по доставці товарів № 2-09/08 від 09/08/2019 р.; акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця' договору про надання транспортно- експедиційних послуг № 204 від 23/09/2019 р.; копію митної декларації країни відправлення (Китай) № 17523953 від 16.08.19 р.; видаткові та податкові накладні, що підтверджують вартість товару на території України; Експертний висновок Київської торгово-промислової палати № Ц-854 від 30.09.2019 р.; каталог продукції, прайс-лист виробника товару.

Верховний Суд у постанові від 23 січня 2020 року у справі №804/4365/16 вказав, що митний орган повинен витребувати документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зі спірних рішення про коригування митної вартості товарів судом встановлено, що відповідач лише зазначив про наявність вказаних розбіжностей у поданих позивачем документах без зазначення конкретного переліку документів.

Визначаючись щодо обґрунтованості доводів митниці щодо неможливості підтвердження поданими позивачем документами митної вартості товару, заявленого у МД № UA125200/2019/627903, суд зважає на таке.

У частині зауважень митного органу про те, що надана довідка про транспортні витрати та рахунок-фактура не дають можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат, позивачем повідомлено що на момент митного оформлення вантажу товариство ще не оплатило транспортно- експедиційні послуги, і не могло надати банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури, оскільки згідно п.3.1. Договору транспортного експедирування № 03/01-19 від 03/01/2019р. передбачено, що послуги Експедитора оплачуються протягом 14 календарних днів з дати виставлення рахунку.

Судом встановлено, що позивачем надано копію платіжного доручення № 1497 від 11/10/2019 року.

У відповідь на зауваження, що викладені у Рішенні № UA125000/2019/110016/2 від

01.10.2019 р. наступного замісту: довідка про транспортні витрати та рахунок-фактура видані ТОВ «Селеста Марін», а надана CMR в графі «перевізник» містить відомості щодо

іншого перевізника ТОВ «Форстранс», суд зазначає, що згідно п.2.1. Договору транспортного експедирування № 03/01-19 від 03/01/2019 року експедитор має право: 2.1.1. Укладати договори з перевізниками, портами, складами, судоходними компаніями/її агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України, для виконання своїх обов`язків по цьому Договору. 2.1.3. Притягати до виконання своїх обов`язків по Договору інші організації та осіб .

Таким чином, залучення іншого перевізника для доставки вантажу не суперечить чинному договору.

Щодо тверджень відносно того, що надана декларантом копія митної декларації країни відправлення Китаю містить посилання на номер морської транспортної накладної, який не відповідає, зазначеному у гр.44 ЕМД, по якій здійснювалась поставка оцінюваного товару, суд зауважує, що в експортній декларації вказаний номер іншого - лінійного коносаменту, копія якого долучено до матеріалів справи.

Судом встановлено, що надані до митного оформлення документи не містять розбіжностей та у сукупності дають змогу встановити витрати понесені на транспортування ввезеного на територію України товару.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 04.04.2018 по справі №826/27058/15 (№К/9901/35148/18).

Судом встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, на наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого транспортного засобу не може бути визначена за ціною договору.

Більш того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі чого контролюючий орган розпочав процедуру консультацій.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 29.05.2012 у справі № 21-91а12 та від 31.03.2015 у справі №21-127а15.

Виконання умов контракту обома сторонами, а також відсутність зауважень один до одного з боку сторін, свідчить про досягнення між ними взаємної згоди щодо істотних умов такого контракту, а також про досягнення взаємної згоди про те, що поставка товару здійснюється згідно специфікацій.

Слід зазначити, що сторони самостійно вправі визначати форму, зміст договору та комерційних документів. Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності та на принцип свободи договору, митним органам заборонено втручатися у діяльність сторін зовнішньоекономічного договору шляхом неврахування наданих до митного оформлення відомостей у якості специфікацій з причин наявності чи відсутності у них певних відомостей та реквізитів чи неналежної їх форми складення.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про те, що надані ТОВ «Софілайт» разом №UA125200/2019/627903 від 30.09.2019 року документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

До того ж, митним органом не надано належних доказів на підтвердження правомірності застосування до ТОВ «Софілайт» такого другорядного методу визначення митної вартості, як резервного та послідовного вибору методів, як того вимагають положення ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України.

Крім того, однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Всі надані товариством позивача документи дають можливість чітко та безсумнівно визначити заявлену митну вартість товару за основним методом - ціною товару.

За наведених обставин, суд дійшов до висновку, що позивачем правильно визначено митну вартість імпортованого товару за основним методом - за ціною договору, а відтак, визначення відповідачем митної вартості товару за шостим (резервним) методом визначення митної вартості здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Відтак, за висновком суду, сумніви відповідача щодо неможливості встановлення митної вартості товару, на підставі поданих позивачем документів, ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/110016/2 від 01.10.2019 року Київської митниці Держмитслужби не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача підлягає задоволенню.

Відповідно, беручи до уваги положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Софілайт" (04119, м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, 8а, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA125000/2019/110016/2 від 01.10.2019 року Київської митниці Держмитслужби.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Софілайт" (04119, м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, буд.8а, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 255,81 грн (чотири тисячі двісті п`ятдесят п`ять гривень 81 копійка) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (м. Київ, б-р Гавела Вацлава, 8-а).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа