Справа № 420/5661/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5661/21
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (надалі - відповідач, Суворовська райадміністрація), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Суворовської райадміністрації щодо порушення прав малолітньої дитини ОСОБА_2 , інтереси якої представляв батько ОСОБА_1 щодо скарги від 23.02.2021 року;

- зобов`язати Суворовську райадміністрацію повторно розглянути скаргу від 23.02.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що 22.03.2021 року від Суворовської райадміністрації надійшла відповідь на скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 23.02.2021 року, яка є незаконною, та порушує права усіх заявників, а саме: пункти ст.18 Закону України «Про звернення громадян» щодо розгляду скарги за участю заявників; не забезпечено участь посадових осіб ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) Суворовської райадміністрації під час розгляду скарги щодо діяльності, яка є протиправною. Також, Суворовська райадміністрація не розглядала питання у скарзі щодо факту надання фіктивного висновку у справі №752/7784/19 за позовною заявою ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діяв ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , третя особа: Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, Суворовська райадміністрація та ОСОБА_1 , батько малолітньої дитини, про усунення перешкод в спілкуванні та встановлення способів спілкування бабусі та онуки, яке стосується позивача ОСОБА_2 ..

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відкривши провадження за вказаним позовом ОСОБА_1 та розглянувши його по суті, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має право на звернення з таким позовом в інтересах доньки ОСОБА_2 .

Однак колегія суддів з цим не погоджується, виходячи з наступного.

Пунктом 8 ч.1 ст.4 КАС України визначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 1 ст.56 КАС України визначено, що права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Відповідно до ст.154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом.

При цьому, згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. А відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Представництво за законом є різновидом представництва, підставою виникнення якого, на відміну від добровільного представництва, виступає не воля особи, яку представляють, а вказані у законі юридичні факти. Так, законне представництво батьків засновується на позитивному юридичному факті походження дітей від батьків, недосягнення дитиною віку, з якого пов`язується можливість самостійного набуття і здійснення цивільних прав та обов`язків, а також на відповідних нормах закону.

Головна мета такого представництва - це захист прав та інтересів дитини. Тобто, звернення до суду батька та/або матері дитини повинно відповідати інтересам дитини. Якщо ж таке звернення інтересам дитини не відповідає, то підстави для такого представництва відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.02.2021 року за №31-Ко-2136ел електронною поштою до Одеської міської ради надійшло колективне звернення ОСОБА_1 від свого імені, в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 зі скаргою на дії/бездіяльність посадових осіб Суворовської районної адміністрації.

У скарзі заявники просили провести службове розслідування щодо порушення прав сім`ї ОСОБА_1 зі сторони посадових осіб Суворовської районної адміністрації щодо неналежного розгляду звернень та запитів ОСОБА_1 , притягнути їх до відповідальності, поновити порушені права заявників, висловлювали свою незгоду з висновком про відмову в доцільності визначення способів участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої онуки ОСОБА_2 , погодженим комісією з питань захисту прав дітей Суворовської районної адміністрації, просили розглянути скаргу в їх присутності та присутності посадових осіб районної адміністрації.

В цій скарзі зазначено, що посадовими особами Суворовської райадміністрації не виконуються рішення Одеського окружного адміністративного суду у справах №420/6120/20 від 24.11.2020 року та №420/9014/20 від 27.01.2021 року.

Вказаними рішеннями суду були розглянуті питання про визнання протиправними дії Суворовської райадміністрації щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.08.2020 року та інформаційного запиту ОСОБА_1 від 04.09.2020 року, а також про ненадання ОСОБА_1 інформації на його інформаційний запит в якому останній просив: повідомити чому від нього було приховано значну частину справи, яка знаходиться у Суворовській райадміністрації, стосовно взаємовідносин ОСОБА_9 та ним стосовно їх малолітньої дитини; повідомити, якими нормами яких нормативно-правових актів та/або актів індивідуальної дії була висунута вимога, та прийнято рішення у подальшому про заборону ОСОБА_1 відео зйомки під час засідання комісії з питань захисту прав дітей; повідомити, якими нормами яких нормативно-правових актів та/або актів індивідуальної дії було відмовлено ОСОБА_1 в ідентифікації членів комісії з питань захисту прав дітей.

Також в скарзі йде мова про неврахування посадовими особами Суворовської райадміністрації рішення Суворовського районного суду м. Одеси та його висновків у справі №752/7784/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_9 про усунення перешкод в спілкуванні та встановлення способів спілкування бабусі та онуки.

Отже, зі змісту вказаної скарги вбачається, що ОСОБА_1 скаржиться на порушення посадовими особами Суворовської райадміністрації саме прав та інтересів його та його матері, а не прав малолітньої ОСОБА_2 ..

Крім того, як слідує з матеріалів справи шлюб між батьками малолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_9 та ОСОБА_1 було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва 17.05.2018 року, а фактично подружжя проживало окремо з листопада 2017 року. Оскільки між подружжям не було досягнуто згоди щодо місця проживання доньки ОСОБА_2 , то розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.02.2018 року №124, визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_2 з матір`ю, ОСОБА_9 ..

В ході розгляду даної адміністративної справи мати ОСОБА_2 - ОСОБА_9 , звернулась до суду першої інстанції із заявою про закриття провадження у справі, з якого слідує, що подання ОСОБА_1 даного позову не відповідає інтересам дитини, а спірними діями Суворовської райадміністрації жодним чином не порушуються права малолітньої доньки ОСОБА_2 . Також в цій заяві зазначено, що ОСОБА_1 зловживає своїми батьківськими правами, подаючи від імені малолітньої дитини чисельні запити, скарги та позовні заяви, і за останні чотири роки ОСОБА_1 є позивачем в приблизно 29-ти справах, як особисто та як законний представник в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , а саме в справах: №420/2313/21, №420/3514/21, №420/3611/21, №420/8773/20, №420/645/21, №420/6527/21, №420/6120/20, №640/14544/19, №752/8869/19, та інші.

Колегія суддів також звертає увагу на висновок органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо малолітньої доньки ОСОБА_2 №01-05-3/132 від 03.07.2020 року, в якому зазначено, що за результатами психологічного дослідження на звернення ОСОБА_9 , з метою проведення психодіагностичного обстеження ОСОБА_2 , 2015 р.н., спеціалістом-психологом ОСОБА_10 01.06.2020 року складено висновок, яким встановлено, що дитина в ситуації спілкування із батьком не почувається безпечно, навпаки, переживає занепокоєння, страх як емоційно загострене відображення у свідомості дитини загрози її благополуччю. ОСОБА_2 переживає саме страх, який є її реакцією на реально існуючу загрозу втрати об`єкту первинної прив`язаності (матері). ОСОБА_2 має травматичний досвід участі у конфлікті її батьків, у перебігу якого мали місце прояви фізичної агресії. Постійні негативні переживання, що виникають у дитини у зв`язку із особливостями взаємодії із батьком, є фактично підтвердженням гіпертрофованого розвитку у ОСОБА_2 мотиву самозбереження, самооберігання, є свідченням розвитку в мотиваційній сфері дитини таких мотивів поведінки, які (у разі їх закріплення) стануть на перешкоді її соціальної адаптації. Ставлення до батька - ОСОБА_1 , у ОСОБА_2 є негативним через відсутність з боку батька визнання й поваги до почуттів та бажань дитини, психологічний тиск, який батько чинить на неї. Це призвело до втрати довіри до батька.

З цих підстав орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_2 ..

З наведеного слідує, що мати малолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_9 , з якою постійно проживає дитина, і яка має рівні з батьком дитини права щодо захисту прав та інтересів своєї дитини, заперечує проти подання ОСОБА_1 даного позову в інтересах їх спільної дитини.

Враховуючи наведені вище обставини, які зумовили подачу такого позову, а також відсутність згоди матері малолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_9 на подачу такого позову, та приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №01-05-3/132 від 03.07.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо малолітньої доньки ОСОБА_2 , колегія суддів приходить до висновку, що подання ОСОБА_1 даного позову не відповідає інтересам малолітньої ОСОБА_2 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не мав права звертатися з таким позовом в інтересах малолітньої ОСОБА_2 .

Подача позову від імені позивача особою, яка не має права на підписання та подання такого позову, є підставою для залишення судом такого позову без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.240 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позов підлягає залишенню без розгляду.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.319, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради - залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.