Справа № 380/486/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/486/21 пров. № А/857/12960/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року, ухвалене суддею Костецьким Н.В. у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 380/486/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у виплаті належного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від заробітку працюючого судді протиправними;

- зобов`язати відповідача здійснити виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від заробітку працюючого судді відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року з зарахуванням до загального стажу роботи судді половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка та календарний період проходження строкової військової служби, починаючи виплату з 16 серпня 2016 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 % без зарахування до загального стажу роботи судді половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка та календарний період проходження строкової військової служби, починаючи виплату з 16 серпня 2016 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснювати виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від заробітку працюючого судді відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.005633 з зарахуванням до загального стажу роботи судді половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка та календарного періоду проходження строкової військової служби, починаючи виплату з 16 серпня 2016 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не виплатив позивачу довічне грошове утримання у більшому розмірі, виходячи із 90 відсотків грошового забезпечення діючого судді на відповідній посаді, через збільшення стажу роботи позивача, у зв`язку із включенням до стажу роботи судді половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського університету ім. І. Франка та календарного періоду проходження строкової військової служби.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 року, врахував до стажу роботи судді половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та календарний період проходження військової служби і провів перерахунок пенсії позивача у розмірі 84 % від грошового утримання діючого судді на відповідній посаді, який встановлений позивачу на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.04.2016 року у справі № 443/2023/15а. Тому відповідач вважає, що підстав для перерахунку пенсії, виходячи із 90% грошового утримання діючого судді на відповідній посаді, немає. Крім того, відповідач посилається на норму ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII, згідно з якою, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Оскільки, у позивача і так максимальний відсоток для перерахунку пенсії, то такий не може бути збільшений.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач 26.07.2015 року звільнений з посади судді Жидачівського районного суду Львівської області у зв`язку з виходом у відставку (по досягненню 65-ти річного віку).

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.04.2016 року у справі № 443/2023/15-а визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області щодо відмови здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 відсотки грошового утримання судді Жидачівського районного суду Львівської області з 13 серпня 2015 року, з наступного дня після виключення зі штату Жидачівського районного суду Львівської області у зв`язку із звільненням з посади судді у відставку. Постанова набрала законної сили 13.07.2016 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 року у справі № 1.380.2019.005633 визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в особі Відділу з питань призначенням та перерахунку пенсій № 14 (Жидачівський район) щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до загального стажу роботи судді половину строку навчання у Львівському університеті ім. І. Франка та календарного періоду проходження строкової військової служби протиправними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в особі Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 14 Управління застосування пенсійного законодавства здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням до загального стажу роботи судді половину строку навчання у Львівському державному університеті ім. І. Франка та календарний період проходження строкової військової служби відповідно до розрахунку Жидачівського районного суду Львівської області від 16.08.2016 року № 02/159/2016, починаючи з 16 серпня 2016 року.

Листом Жидачівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 16.12.2020 року № 15.17-24/10043 позивача повідомлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області повністю проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з врахуванням до загального стажу роботи судді половини строку навчання у Львівському університеті ім. Івана Франка та календарний період проходження строкової військової служби відповідно до розрахунку Жидачівського районного суду Львівської області від 16.08.2016 року № 02/159/2016, починаючи з 16 серпня 2016 року, що підтверджено наданими відомостями про перерахунок від 03.09.2020 року. Виплата щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням до загального стажу роботи судді половини строку навчання у Львівському університеті ім. Івана Франка та календарний період проходження строкової військової служби відповідно до розрахунку Жидачівського районного суду Львівської області від 16.08.2016 року № 02/159/2016, починаючи з 16 серпня 2016 року, не може бути проведений ГУ ПФУ у Львівській області, оскільки в резолютивній частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 року у справі № 1.380.2019.005633 не вказано щодо виплати довічного грошового утримання у процентному відношенні до заробітної плати діючого судді, а лише зобов`язано здійснити перерахунок.

Зважаючи на те, що після перерахунку, розмір довічного грошового утримання позивача не змінився, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно - правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є виплата позивачу, як судді у відставці, довічного грошового утримання, виходячи із 90% грошового утримання діючого судді на відповідній посаді, через збільшення стажу судді, у зв`язку із включенням до стажу половини строку навчання у Львівському університеті ім. Івана Франка та календарного періоду проходження строкової військової служби.

Апеляційний суд встановив те, що після зарахування до стажу роботи судді половини строку навчання у Львівському університеті ім. Івана Франка та календарного періоду проходження строкової військової служби, відсоткове відношення довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до розміру грошового утримання діючого судді не змінилося, а позивач продовжив отримувати пенсію у раніше визначеному розмірі, виходячи із 84% грошового утримання діючого судді на відповідній посаді.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1402-VIII).

Згідно з п. 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIIІ визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом Закон України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі -Закон № 2453-VI), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 01.01.1954 року по 31.12.1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 01.01.1955 року по 31.12.1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, згідно із ч. 2 ст. 142 Закону № 1402-VIII, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування

Частиною 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами 4, 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Проте, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII передбачено певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIIІ визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Пунктом 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського самоврядування» № 193-IX від 16.10.2019 року (набрав чинності 07.11.2019 року) виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, а також, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI.

За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. 25 р. ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (п.п. 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Отже судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

З огляду на викладене Конституційний Суд України визнав неконституційним пункт 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, яким передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відтак з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Таким чином, саме з 19.02.2020 року - наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402-VIII. Водночас, до цієї дати, починаючи з червня 2016 року, діяли обмеження, встановлені пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, згідно з якими право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді.

Позивач просить перерахувати йому довічне грошове утримання судді у відставці з 16.08.2016 року із розрахунку 90 відсотків від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Апеляційний суд вважає, що в даному випадку при перерахунку довічного грошового утримання судді слід застосовувати норму закону, яка визначає суддівську вислугу і є чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Як вказано вище, згідно з ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд зазначає, що, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 року у справі № 1.380.2019.005633, відповідач, 06.03.2020 року зарахував позивачу до стажу роботи судді службу в Збройних Силах України з 17.11.1970 року по 10.11.1972 року, а саме 1 рік 11 місяців 24 дні та половину навчання у Львівському університеті ім. Івана Франка - 2 роки 4 місяці 27 днів. Отже, стаж роботи позивача на посаді судді складає 26 років 9 місяців 11 днів.

За правилами обчислення стажу судді, які діяли на момент виходу позивача у відставку, позивач мав би право на довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків грошового утримання діючого судді на відповідній посаді.

Однак, зважаючи на норму права, яка є чинною на цей час, а саме ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII, позивач має право на довічне грошове утримання, проте, не у розмірі 90 відсотків грошового утримання діючого судді на відповідній посаді.

Отже, вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 16.08.2016 року у розмірі 90% суддівської винагороди діючого судді на відповідній посаді задоволенню не підлягає.

Наведені обставини не враховані судом першої інстанції при перевірці законності та обґрунтованості дій відповідача на відповідність критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 КАС України.

Відтак, на думку апеляційного суду, у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права судом першої інстанції, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року в справі № 380/486/21 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар
Постанова складена 22.10.2021 року