Справа № 420/14839/21
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2021-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши в порядку письмового провадження питання щодо залишення без розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Чорноморського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов ВП №64813200 від 12.03.2021 року та №46758729 від 16.03.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 17 серпня 2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Чорноморського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивачка просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Танової Тетяни Сергіївни про відкриття виконавчого провадження ВП №64813200 від 12.03.2021 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича від 16.03.2015 року ВП №46758729 про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виконавчого збору у розмірі 89039,81 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за окремою категорію термінових адміністративних справ передбачених статтею 287 КАС України.

Вищевказаною ухвалою також витребувано з Чорноморського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. В. Шума, 21, м. Чорноморськ, Одеська область, 68004, ) належним чином засвідчені копії:

- матеріалів виконавчого провадження ВП №46758729 з примусового виконання виконавчого листа №501/1051/2014-ц; 2/501/10/2014, виданого 18.02.2015 року Іллічівським міським судом Одеської області;

- матеріалів виконавчого провадження ВП №64813200 з примусового виконання постанови №46758729 виданої 16.03.2015 року Відділом державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області.

У зв`язку з тим, що станом на 02 вересня 2021 року витребувані судом документи не надійшли, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року, зупинено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Чорноморського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов ВП №64813200 від 12.03.2021 року та №46758729 від 16.03.2015 року до отримання доказів витребуваних ухвалою суду від 25 серпня 2021 року по справі №420/14839/21.

21 вересня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №ЕП/25525/21), а також належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчих проваджень ВП №46758729 та ВП №64813200.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року, поновлено провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Чорноморського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов ВП №64813200 від 12.03.2021 року та №46758729 від 16.03.2015 року та продовжено розгляд справи зі стадії на якій воно було зупинене.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Чорноморського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов ВП №64813200 від 12.03.2021 року та №46758729 від 16.03.2015 року - залишено без руху з підстав пропуску позивачкою 10-ти денного строку звернення до адміністративного суду з даною позовної заявою. Надано позивачці 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

12 жовтня 2021 року від позивачки надійшла заява (вхід. №56549/21), в якій позивачка просить поновити строк на оскарження постанови Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області від 16.03.2015 року ВП №46758729 про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови Державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження ВП №64813200 від 12.03.2021 року.

В обґрунтування заяви позивачка зазначила, що копію Постанови від 16.03.2015 року ВП №46758729 про стягнення з боржника виконавчого збору та копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №64813200 від 12.03.2021 року отримано позивачкою нарочно 03.08.2021 року, про що свідчить запис у матеріалах справи виконавчого провадження, яка зберігається у Чорноморському відділі Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Таким чином, на переконання позивачки, вона дізналась про порушення своїх прав, свобод чи інтересів лише 03.08.2021 року - тобто після отримання копії оскаржуваних постанов.

Розглянувши подану заяву, суд вважає, що недоліки позовної заяви зазначені в ухвалі суду від 27 вересня 2021 року про залишення позову без руху позивачкою не усунуто з наступних підстав.

Згідно ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини першої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (частина перша статті 287 КАС України).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Позивачка в обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду посилається на те, що копії оскаржуваних постанов нею були отримані нарочно лише 03.08.2021 року.

При цьому, судом встановлено, що 06.03.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46758729 з виконання виконавчого листа по справі №501/1051/2014-ц; 2/501/10/2014 виданого Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 890 398,13 грн.

16.03.2015 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №46758729, а також постанову про об`єднання виконавчих проваджень в зведене виконавче провадження.

В матеріалах зведеного виконавчого провадження виконавчого провадження до складу якого входило виконавче провадження ВП № 46758729 та ВП №46758388 з виконання виконавчого листа по справі №501/1051/2014ц Іллічівського міського суду Одеської області про стягнення на користь ПАТ «Укрсиббанк» судового збору у розмірі 3441,00 грн. наявні різні заяви ОСОБА_1 та представника за довіреністю Сафонікова А.П.(який діє в інтересах ОСОБА_1 ), а саме:

- заява від 09.09.2015 року щодо не згоди з оцінкою майна та призначення рецензії;

- заява від 07.12.2015 року щодо виконання рішення Іллічівського міського суду від 28.10.2015 року про зняття арешту з майна;

- заява від 31.03.2016 року про скасування розшуку транспортного засобу;

- заява від 06.07.2016 року про виконання ухвали Іллічівського міського суду від 10.06.2016 року;

- заява від 27.07.2016 року про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження;

- заява від 08.09.2016 року про виконання ухвали Іллічівського міського суду від 02.09.2016 року;

- заява від 18.05.2018 року про виконання ухвали Іллічівського міського суду від 10.06.2016 року;

- особистий підпис ОСОБА_1 19.03.2021 року про отримання постанови про повернення виконавчого документа стягувану;

- особистий підпис ОСОБА_1 31.08.2015 року про ознайомлення з оцінкою майна, тощо.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово оскаржувались у судовому порядку дії державного виконавця при здійсненні виконавчих дій з примусового виконання виконавчого провадження №46758729 з виконання виконавчого листа по справі №501/1051/2014-ц; 2/501/10/2014 виданого Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 890 398,13 грн. (судові справи №501/4408//15ц; №501/1928/16ц; №501/1051/2014ц; №501/902/16ц).

Все вищенаведене у сукупності свідчить про обізнаність позивачки про існування постанов про стягнення виконавчого збору від 16.03.2015 року ВП №46758729 та від 16.03.2015 року ВП №46758388 ще у 2015 році.

Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року №340/1019/19).

Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року також визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббіса та інш. проти Великобританії, рішення від 22.10.1996 року, Девеер проти Бельгії, рішення від 27.02.1980 року).

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19 також вказав, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачкою права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивачка, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена її власною пасивною поведінкою.

Відтак, отримання позивачкою 03 серпня 2021 року копії оскаржуваних постанов ВП №64813200 від 12.03.2021 року та №46758729 від 16.03.2015 року не змінює момент, з якого позивачка повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

При вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду суд також враховує практику Європейського суду з прав людини.

У Справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Жодних обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом, позивачкою не вказано і доказів на їх підтвердження в матеріалах справи відсутні.

За приписами ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку, що наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст.123, 205, 240, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Чорноморського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов ВП №64813200 від 12.03.2021 року та №46758729 від 16.03.2015 року - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.О. Стефанов