Справа № 440/4826/21
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/4826/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головка А.Б., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2021 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Наталії Василівни; зобов`язання головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Наталію Василівну повторно розглянути заяву Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області № 273/2-10 від 01.02.2021 про примусове стягнення адмінштрафу по дублікату постанови № 191.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідачем протиправно було повернуто постанову про накладення штрафу № 191 від 28.09.2010 року без прийняття до виконання, оскільки позивачем було пред`явлено до виконання дублікат постанови про накладення штрафу № 191 від 28.09.2010 року, який має таку саму юридичну силу як і оригінал.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2021 року позовну заяву Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.

02.06.2021 року позивачем подана заява про зміну предмету позову, в якій позивач просив: - визнати протиправними дії Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про повернення дублікату виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язання Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) утриматися від повернення виконавчого документу - постанови від 28.09.2010 № 191 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн. на фізичну особу - суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 ; та усунуті недоліки згідно ухвали суду від 19.05.2021 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження). Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_1 .

Відзив від відповідача до суду не надходив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

28.09.2010 року Виконавчою дирекцією Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової працездатності винесено постанову № 191 про накладення штрафу за ухилення від реєстрації як платника страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, несвоєчасну або неповну сплату страхових внесків, а також порушення порядку використання страхових коштів (далі постанова № 191), якою на ОСОБА_1 вирішено накласти штраф у сумі 170,00 грн. /а.с.19/.

Постанова № 191 була пред`явлена до Гадяцького районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області для примусового виконання та була втрачена, що підтверджується листом Гадяцького районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області від 05.11.2018 року № 7656 /а.с.12/.

Постанова № 191 була повторно пред`явлена до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) для виконання, проте головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Н.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.02.2021 року /а.с.18/.

Позивач не погодився із діями відповідача щодо повернення виконавчого документу без прийняття до виконання та оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Як слідує зі змісту спірного рішення підставою для повернення постанови № 191 без прийняття до виконання стали обставини щодо пред`явлення до виконання її ксерокопії.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року 1404-VIII (далі - Закону України «Про виконавче провадження»), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрем: - постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Вимоги до виконавчих документів визначені частиною 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

У виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Одночасно частиною 4 статті 4 названого Закону визначено підстави для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а саме:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Згідно пункту 10 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Особливим видом копії документа є дублікат - повторно оформлений службовий документ для використання замість втраченого чи пошкодженого оригіналу (диплома, свідоцтва, трудової книжки тощо), що має таку саму юридичну силу.

Таке визначення поняттю «дублікат» міститься в пункті 13 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5.

У цьому ж нормативно-правовому акті зазначено, що дублікат виготовляється на такому самому бланку, що й оригінал, та містить інформацію, аналогічну інформації в оригіналі. На ньому проставляються відбиток печатки установи і підписи посадових осіб, які мають право підпису цих документів на момент оформлення дубліката. На дублікаті проставляється у правому верхньому куті відмітка «Дублікат».

Таким чином, дублікат - це екземпляр документа, що видається замість втраченого оригіналу. Він виготовляється для того, щоб замінити оригінал і, нумерується. Дублікат має однакову юридичну силу з оригіналом. А вказівка на можливість видачі дубліката виконавчого документа прямо міститься в Законі України «Про виконавче провадження» .

З наведеного слідує, що позивач, як орган, який видав постанову № 191, мав право виготовити дублікат такого документа у разі його втрати.

В свою чергу, досліджуючи надану суду копію постанови № 191 суд зазначає, що вона не є дублікатом в розумінні чинного законодавства, оскільки не була повторно виготовлена замість втраченого оригіналу, що підтверджується записами на ній органів виконавчої служби.

Крім того, копія постанови № 191 містить два підписи, одних з яких є підпис заступника директора виконавчої дирекції Шиліної Г.С., при цьому суду не надано доказів, що вказана особа має право ставити підпис на цьому документі на момент оформлення дубліката.

Таким чином, суд приходить до висновку, що копія постанови № 191, яка була пред`явлена позивачем до виконання відповідачу не є дублікатом в розумінні Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5.

Враховуючи викладене, відповідачем було правомірно повернуто копію постанови № 191 стягувачу без прийняття до виконання, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» передбачає можливість виконання особливого виду копії виконавчого документа - дубліката, якого позивачем пред`явлено не було.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36011; ) до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (вул. К.Заслонова, 16, м. Київ, 02099; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення (підписання).

Головуючий суддя А.Б. Головко