Справа № 160/7776/21
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року Справа № 160/7776/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма ТОПСТАР" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказу №1985-п від 30.04.2021р., акту №453/04-36-07-03/33183798 від 17.05.2021р., визнання незаконними дій, -

ВСТАНОВИВ:

17.05.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма ТОПСТАР" звернулось з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та, з урахуванням уточненої позовної заяви від 28.08.2021р. та заяви про збільшення (уточнення) позовних вимог від 28.08.2021р., просить:

- визнати противоправним та скасувати наказ відповідача від 30.04.2021р. №1985-п "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "НВФ ТОПСТАР" () за період з 01.04.2017р. по 31.03.2021р.;

- визнати незаконними дії відповідача із складання акту від 17.05.2021р. №453/04-36-07-03/33183798 «Про неможливість проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВФ ТОПСТАР» () та пред`явлення направлень у зв`язку з відсутністю його посадових осіб за податковою адресою»;

- визнати протиправним та скасувати акт відповідача від 17.05.2021р. №453/04-36-07-03/33183798 «Про неможливість проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВФ ТОПСТАР» () та пред`явлення направлень у зв`язку з відсутністю його посадових осіб за податковою адресою»;

- стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати за сплату судового збору у сумі 4540,00 грн. та 20000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваний наказ від 30.04.2021р. №1985-п є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки він виданий на підставі введення в дію постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021р. №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» суперечить положенням пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яким встановлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок; оскаржуваний наказ суперечить вимогам п.77.2 ст.77 Податкового кодексу України, яким встановлено, що внесення змін до плану-графіку допускається не частіше одного разу в першому та одного разу в другому кварталі такого року, разом з тим, відповідний план-графік на проведення документальних планових перевірок платників податків у 2021 році було опубліковано вперше 24.12.2020р., вдруге ДПС України було оновлено план-графік 26.02.2021р., втретє ДПС України було опубліковано оновлений діючий у першому кварталі план-графік 29.03.2021р.; оскаржуваний наказ не відповідає вимогам абзацу 3 пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, оскільки, як вважає позивач, він підписаний не уповноваженою особою; оскаржуваний наказ не відповідає нормам Типової Інструкції №55, оскільки він не містить обов`язкових реквізитів бланку. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на рішення Європейського Суду з прав людини. У відповіді на відзив від 08.07.2021р. позивач посилається на ті ж самі обставини. Додатково, в уточненій позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог від 28.08.2021р., позивач вказує на те, що 17.05.2021р. позивач відмовив посадовим особам контролюючого органу в допуску до проведення документальної планової перевірки згідно наказу №1985-п від 30.04.2021р. на підставі п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України та у зв`язку з не додержанням вимог пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яким встановлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок, після чого посадові особи контролюючого органу не склали відповідний акт про відмову у допуску до проведення перевірки у порушення вимог п.81.2 ст.81 ПК України та покинули прилеглу територію позивача; оскаржуваний акт від 17.05.2021р. №453/04-36-07-03/33183798 «Про неможливість проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВФ ТОПСТАР» () та пред`явлення направлень у зв`язку з відсутністю його посадових осіб за податковою адресою» спричиняє для позивача негативні наслідки, зокрема, позивача було віднесено до ризикових платників податків, у зв`язку з чим всі виписані податкові накладні позивача в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають зупиненню. У відповіді на відзив від 07.10.2021р. позивач посилається на ті ж самі обставини (а.с.84-91, 182-193, 227-233 том 1; 36-40 том 2).

Ухвалою суду від 02.06.2021р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача, зокрема, надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст.162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується змістом відповідної ухвали суду (а.с.55 том 1).

Ухвалою суду від 06.09.2021р. було продовжено строк розгляду даної адміністративної справи до 15.10.2021р. (а.с.1 том 2).

Ухвалою суду від 10.09.2021р. заяву про збільшення позовних вимог та уточнену позовну заяву позивача від 28.08.2021р. було прийнято до розгляду та зобов`язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та уточненої позовної заяви від 28.08.2021р.; надати обґрунтовані докази на спростування підстав наведених у них у відповідності до вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.9 том 2).

30.06.2021р., на виконання вимог вищенаведеної ухвали суду від 02.06.2021р., відповідач подав до канцелярії суду письмовий відзив на позов, у якому просив у задоволенні адміністративного позову позивача відмовити повністю посилаючись на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021р. №89 було скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб, зокрема, документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу; постановою Кабінету Міністрів України від 21.04.2021р. №405 лише регулюється продовження дії карантинних заходів встановлених попередніми постановами Кабінету Міністрів України, перелік яких зазначено в п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. №1236, окрім того, її положення не стосуються проведення перевірок та встановлення мораторію на перевірки, а лише регулює встановлення карантинних заходів; позивача було включено в план-графік проведення планових документальних перевірок ще в грудні 2020 року та висвітлено на сайті ДПС України 24.12.2020р. листом ДПС України від 24.12.2020р. №6809/8, місяць проведення документальної перевірки травень; оскаржуваний наказ був підписаний уповноваженою особою виконуючою обов`язки заступника начальника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Мазур Ольгою Анатоліївною, на яку було покладено виконання обов`язків заступника начальника наказом ДПС від 10.02.2021р. №293-о, який оголошено наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 12.02.2021р. №160-о; оскаржуваний наказ містить найменування органу державної податкової служби, який прийняв рішення, найменування та реквізитів суб`єкта (об`єкта) перевірка якого проводиться, мету, вид перевірки, період діяльності, який буде перевірятися, підстави для проведення перевірки, дату початку та тривалість перевірки, наказ підписаний виконуючим обов`язки заступника начальника ГУ ДПС у Дніпропетровській області та скріплений печаткою. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач посилається на постанови Верховного Суду. У поясненнях від 16.07.2021р. відповідач посилається на ті ж самі обставини. У поясненнях щодо заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 16.07.2021р. відповідач просить відмовити у задоволенні заяви позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, разом з тим, витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. неспівмірні по відношенню до складності справи. Окрім того, у відзиві на позов від 05.10.2021р. відповідач додатково зазначає, що акт про неможливість проведення документальної планової перевірки позивача та пред`явлення направлень складено у зв`язку з відсутністю посадових осіб за податковою адресою та направлено згідно із вимогами ст.81 Податкового кодексу України, оскільки при організації планової документальної виїзної перевірки позивача встановлено неможливість її проведення внаслідок відсутності за податковою адресою посадових осіб платника податків та не підтвердження своїх повноважень на представництво інтересів підприємства фізичною особою, яка представилась юристом підприємства та адвокатом (а.с.61-67, 137-139, 150-152 том 1; 14-23 том 2).

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Виходячи з наведеного, а також з урахуванням того, що строк розгляду даної справи було продовжено до 15.10.2021р. та враховуючи, що вказаний день був вихідним, рішення приймається 18.10.2021р.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при розгляді справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-Виробнича фірма ТОПСТАР» з 20.09.2004р. зареєстроване як юридична особа за адресою: 49006, Дніпровська обл., м. Дніпро, вул. Юрія Савченка, буд. 47А, що підтверджується копією Виписки з ЄДРПОУ, наявною у справі (а.с.14-15, 48-49 том 1).

30.04.2021р. на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України, у зв`язку із включення до плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2021 рік ТОВ «НВФ Топстар» та введенням в дію постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021р. №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» посадовою особою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області було прийнято наказ за №1985-п Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ НВФ Топстар з 17.05.2021р. тривалістю 10 робочих днів за період діяльності 01.04.2017р. 31.03.2021р. з метою здійснення контролю за додержанням вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством, що підтверджується змістом копії наведеного наказу (а.с.17,35,50,194 том 1).

В подальшому, 17.05.2021р. з метою проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВФ Топстар» згідно плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2021 рік та наказу від 30.04.2021р. №1985-п посадовими особами контролюючого органу було здійснено вихід за податковою адресою підприємства, за наслідками якого складено акт від 17.05.2021р. №453/04-36-07-03/33183798 «Про неможливість проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВФ ТОПСТАР» () та пред`явлення направлень у зв`язку з відсутністю його посадових осіб за податковою адресою» (а.с.222, 240-241 том 1).

Правомірність прийняття вищенаведених оскаржуваних наказу від 30.04.2021р. №1985-п "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "НВФ ТОПСТАР" () та акту від 17.05.2021р. №453/04-36-07-03/33183798 «Про неможливість проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВФ ТОПСТАР» () та пред`явлення направлень у зв`язку з відсутністю його посадових осіб за податковою адресою», а також і дії контролюючого органу по складанню наведеного акту, є предметом розгляду у цій справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача лише в частині визнання протиправним та скасування оспорюваного наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним пп.41.1.2 п.41.1 ст.41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачає, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30.03.2020р. зі змінами (далі Закон №540) було внесено зміни, зокрема, абзац перший пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України замінено абзацами наступного змісту, а саме:

«Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім:

документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

-обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

- обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

На період з 18.03.2020р. по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу».

Стаття 9 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" передбачає, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами) продовжено дію карантину до 31.08.2021.

Аналізуючи наведені норми, можна дійти висновку, що з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок, крім документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020р. продовжено дію карантину до 31.08.2021р.

Так, зі змісту наявної в матеріалах справи копії наказу від 30.04.2021р. №1985-п "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "НВФ ТОПСТАР" вбачається, що наведений наказ прийнято щодо проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ НВФ Топстар з 17.05.2021р. тривалістю 10 робочих днів за період діяльності 01.04.2017р. 31.03.2021р. з метою здійснення контролю за додержанням вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством (а.с.17,35,50,194 том 1).

Разом з тим, проведення документальної планової виїзної перевірки позивача з метою здійснення контролю за додержанням вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством не відноситься до переліку видів перевірок, на які не розповсюджується дія мораторію, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Окрім того, підставою для здійснення перевірки відповідно до оспорюваного наказу є постанова Кабінету Міністрів України №89 від 03.02.2021 "Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок".

Так, відповідно до листа Міністерства юстиції України від 26.12.2008 №758-0-2-08-19 "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії" у разі існування суперечності між актами, прийнятими різними за місцем в ієрархічній структурі органами - вищестоящим та нижчестоящим, застосовується акт, прийнятий вищестоящим органом, як такий, що має більшу юридичну силу.

Рішенням Конституційного Суду України від 17.10.2002 №17-рп (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень статей 75, 82, 84. 91, 104 Конституції України (щодо повноважності Верховної Ради України) Верховна Рада України визначена в статті 75 Конституції України парламентом - єдиним органом законодавчої влади в Україні. Як орган державної влади Верховна Рада України є колегіальним органом, який складають чотириста п`ятдесят народних депутатів України. Повноваження Верховної Ради України реалізуються спільною діяльністю народних депутатів України на засіданнях Верховної Ради України під час її сесій. Визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони. Верховна Рада України здійснює законодавчу владу самостійно, без участі інших органів.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно- правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України (ст.8).

Згідно з ч.3 ст.113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, із аналізу наведених вище норм чинного законодавства, можна дійти висновку, що у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону, слід застосовувати норми закону, оскільки саме закон має вищу юридичну силу.

За викладеного, суд приходить до висновку, що при прийнятті оспорюваного наказу від 30.04.2021р. №1985-п контролюючий орган повинен був керуватись саме положеннями Податкового кодексу України, зокрема, пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX, а не нормами підзаконного акту (постанови Кабінету Міністрів України №89 від 03.02.2021), які таким положенням суперечать.

Враховуючи наведене, посилання відповідача у відзиві на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021р. №89 було скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб, зокрема, документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу, є безпідставними та відхиляються судом, оскільки, суперечать нормам закону, зокрема, 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, який має вищу силу.

Аналізуючи вищенаведені положення податкового законодавства та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність наказу відповідача від 30.04.2021р. №1985-п "Про проведення документальної планової перевірки ТОВ "НВФ ТОПСТАР" (), оскільки із наданих документів судом встановлено, що оспорюваний наказ не відповідає приписам пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України щодо встановлення мораторію на проведення перевірок.

Згідно ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем не наведено обґрунтованих підстав та не надано жодних доказів правомірності прийняття оспорюваного наказу з урахуванням обставин встановлених судом, аналізу наданих учасниками справи документів та норм чинного податкового законодавства, які суб`єктом владних повноважень дотримані не були, що не спростовано відповідачем жодними доказами.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, перевіривши обставини щодо правомірності прийняття відповідачем наказу від 30.04.2021р. №1985-п, суд приходить до висновку, що оспорюваний наказ прийнятий не у спосіб, що передбачений Конституцією та з порушенням норм податкового законодавства України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), у зв`язку з чим вищенаведений акт індивідуальної дії (наказ) є необґрунтованим та протиправним.

Отже, відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу були порушені права та інтереси позивача, які полягають у не дотриманні відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, норм податкового законодавства України, а тому таке порушене право позивача підлягає судового захисту шляхом визнання протиправним та скасуванню акта індивідуальної дії (оспорюваного наказу), який є предметом даного спору, у зв`язку з чим, позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню.

За викладених обставин позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування наказу №1985-п від 30.04.2021р. слід задовольнити.

В той же час, позовні вимоги позивача в частині визнання незаконними дій відповідача зі складання акту від 17.05.2021р. №453/04-36-07-03/33183798 «Про неможливість проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВФ ТОПСТАР», а також і позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вищенаведеного акту, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як випливає зі змісту статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Отже, в контексті наведених приписів до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Як свідчить зміст оспорюваного акту від 17.05.2021р. №453/04-36-07-03/33183798 «Про неможливість проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВФ ТОПСТАР» , дослідженого судом, його було складено за фактом неможливості проведення документальної планової виїзної перевірки на підставі оспорюваного наказу №1985-п від 30.04.2021р. та пред`явлення направлень позивачеві 17.05.2021р. о 10.45 год. через відсутність посадових осіб, за податковою адресою, що підтверджується його копією (а.с. 240-241 том 2).

Жодних актів (рішень) індивідуальної дії, які б містили обов`язкові для виконання приписи позивачем, на підставі вказаного спірного акту суб`єктом владних повноважень (відповідачем) не приймалось, таких доказів судом не встановлено, а позивачем не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний акт від 17.05.2021р. №453/04-36-07-03/33183798 «Про неможливість проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВФ ТОПСТАР» не відповідає критерію юридичної значимості, не створює для платника (позивача) жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов`язків, а тому відповідний вищезазначений акт не може порушувати права платника (позивача).

Це ж саме стосується і дій посадових осіб відповідача по складанню наведеного акту від 17.05.2021р.

Наведена правова позиція є сталою та неодноразово висловлювалася Верходним Судом України у його постановах ще від 10.09.2013р. у справі №21-237а13, від 09.12.2014р., яка є обов`язковою для застосування адміністративним судом в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог у вищенаведеній частині позивачеві слід відмовити.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення компенсації витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. згідно до вимог ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, то у цій частині, з урахуванням наданих позивачем доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню лише у сумі 5000,00 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи - ч.3 ст.132 наведеного Кодексу.

За приписами ч.3, ч.4 та ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом для справи.

Так, зі змісту наданих суду копії договору про надання правничої допомоги б/н від 01.06.2018р. між Адвокатським об`єднанням «ВІННІРЛЕКС» та ТОВ "Науково-виробнича фірма Топстар" був укладений договір предметом якого є захист, представництво або інші види правової допомоги, згідно копії акту від 08.07.2021р. приймання-передачі послуг та Додатку №23 від 14.05.2021р. за наведеним договором від 01.06.2018р. видно, що вказаним Адвокатським об`єднанням позивачеві надані таки види правової допомоги, а саме: визначення переліку обставин, які підлягають доказуванню та документів, які мають бути надані Клієнтом до суду для обґрунтування позову про визнання протиправним та скасування Наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №1985-п від 30.04.2021р. про проведення документальної планової перевірки ТОВ «НВФ Топстар» () 3 години 33 хвилин - 5000 грн.; підготовка до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання протиправним та скасування Наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №1985-п від 30.04.2021р. про проведення документальної планової перевірки ТОВ «НВФ Топстар» (), оформлення додатків до позовної заяви, подання позовної заяви до суду 7 годин 00 хвилин - 10500 грн.; написання та подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповіді на відзив на адміністративний позов, клопотань, заяв, тощо 3 години 00 хвилин - 4500 грн. (а.с.108-121 том 1).

Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. підтверджується копією платіжного доручення №4214 від 30.06.2021р. (а.с.99,122 том 1).

Проаналізувавши вищенаведені норми процесуального законодавства, умови договору про надання правової допомоги та зміст наданих послуг за вищенаведеним розрахунком, суд приходить до висновку, що дійсний витрачений час на надання правової допомоги, виходячи із складності справи, категорія якої не є складною, позов є немайнового характеру, обсягу наданих послуг та виконаних адвокатом робіт, та з урахуванням пояснень відповідача щодо заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 16.07.2021р., у яких відповідач просить відмовити у задоволенні заяви позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу, слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу, яка підлягає розподілу між сторонами, а саме: визначення переліку обставин, які підлягають доказуванню та документів, які мають бути надані Клієнтом до суду для обґрунтування позову про визнання протиправним та скасування Наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №1985-п від 30.04.2021р. про проведення документальної планової перевірки ТОВ «НВФ Топстар» () - 1000 грн.; підготовка до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання протиправним та скасування Наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №1985-п від 30.04.2021р. про проведення документальної планової перевірки ТОВ «НВФ Топстар» (), оформлення додатків до позовної заяви, подання позовної заяви до суду - 3000 грн.; написання та подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповіді на відзив на адміністративний позов, клопотань, заяв, тощо - 1000 грн., оскільки розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, загалом, підлягають стягненню з бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. з урахуванням вимог ч.5, ч.6, ч.7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням співмірності та зменшення судом розміру таких витрат за клопотанням відповідача, підлягають частковому задоволенню у розмірі 5000,00грн.

За викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача повністю.

Окрім того, при прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору, суд виходить із того, що відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин підлягають стягненню з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2270 грн. 00 коп. понесені позивачем згідно платіжних доручень №4222 від 17.05.2021р. та №4388 від 28.07.2021р. (а.с.11,20, 181 том 1).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма ТОПСТАР" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу №1985-п від 30.04.2021р. задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 30.04.2021р. №1985-п "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "НВФ ТОПСТАР" () за період з 01.04.2017р. по 31.03.2021р.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма ТОПСТАР" (49006, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Юрія Савченка, буд.47А; ) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп).

У задоволенні іншої частини позовних вимог позивача відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва