Справа № 640/6135/20
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року м. Київ № 640/6135/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу:

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД"
до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві начальника Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві Корнієвської Ольги Михайлівни
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» із позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, начальника Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві Корнієвської Ольги Михайлівни, в якому позивач просить суд: рішення (лист) Головного управління ДФС у м. Києві від 14.08.2019 вих. №154504/1026-15-55-05 визнати незаконним та скасувати; зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві прийняти подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період липень 2019 року з додатками та доповненнями до неї, внести податкову інформацію з цих документів до інформаційних баз даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики; дії начальника Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві Корнієвської Ольги Михайлівни, які полягають у підписанні нею рішення (листа) Головного управління ДФС у м. Києві від 14.08.2019 вих. №154504/1026-15-55-05.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що законодавчо мотивовані підстави для відмови у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2019 року з додатками, поданої ТОВ «Нікея-ЛТД», відсутні, з урахуванням того, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 у справі №826/15293/16, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 25.05.2016 №485/26-55-12-05 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД».

Головне управління ДФС у м. Києві у відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечив, вказавши про те, що податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2019 року подана ТОВ «Нікея-ЛТД» на паперових аркушах у порушення вимог п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України, з огляду на те, що подача податкової декларації з податку на додану вартість в електронному вигляді є обов`язком позивача.

Начальника Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві правом на подання відзиву не скористалася, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами, згідно вимог ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Від представника позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій останнім додатково наголошено на обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД" як юридична особа зареєстроване 06 червня 2005 року (номер запису: 1 009384), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ідентифікаційний код в ). З 13.06.2005 року зареєстрований платником податку на додану вартість (свідоцтво № 100342672).

Товариство з обмеженою відповідальністю "НІКЕЯ-ЛТД" здійснює господарську діяльність з ввезення в Україну та реалізації на її території електричного обладнання (зокрема, освітлювальних приладів, ламп тощо під торговельними марками "ELECTRUM" та "ELM"), бере участь у спеціалізованих виставках та ярмарках, впроваджує новітні технології.

14.08.2019 ТОВ "Нікея-ЛТД" на паперових аркушах подано до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2019 року разом з додатками та доповненнями.

Листом від 14.08.2019 за вих. №154504/10/26-15-55-05 Головне управління ДФС у м. Києві за підписом уповноваженої особи - начальника ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві Корнієвською О.М. відмовлено ТОВ "Нікея-ЛТД" у прийнятті звітності, а також зазначено, що за результатами перевірки наявності та достовірності обов`язкових реквізитів (п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України) податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2019 року, яка була подана14.08.2019, вважається неподаною у зв`язку з порушенням вимог нормативно-правових актів, в саме: відповідно до п. 184.6 ст. 184 Податкового кодексу України, у разі анулювання реєстрації особи як платника податку, останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації. При цьому, свідоцтво платника ПДВ ТОВ "Нікея-ЛТД" за ІПН 57 анульоване 25.05.2016.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

У силу п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

Згідно з п. 48.1 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною;ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов`язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період; дата та номер рішення про включення неприбуткової організації до Реєстру неприбуткових установ та організацій; ознака неприбутковості організації; повне найменування нерезидента; місцезнаходження нерезидента; назва та код держави резиденції нерезидента (п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України).

Податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу (48.7 ст. 48 Податкового кодексу України).

У силу п.п. 49.1 та 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису (п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України).

Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. У разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті (п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України).

Приписами п.п. 184.5 та 184.6 ст. 184 Податкового кодексу України визначено, що з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних.

У разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку в останнього припиняється як право, так і обов`язок з подання податкової декларації з податку на додану вартість, з урахуванням приписів 184.6 ст. 184 Податкового кодексу України, оскільки останній втрачає статус платника такого податку.

Разом з тим, як вбачається зі змісту постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 у справі №826/15293/16, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 25.05.2016 №485/26-55-12-05 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД", а також зобов`язано Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві відновити в реєстрі платників податку на додану вартість запис про реєстрацію ТОВ "Нікея-ЛТД" (код за , індивідуальний податковий номер платника ПДВ 57, свідоцтво №100342672 про реєстрацію платника ПДВ).

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових, вказана постанова Шостого апеляційного адміністративного суду набрала законної сили 26.12.2018.

Таким чином, з 26.12.2018 ТОВ "Нікея-ЛТД" відновило статус платника податку на додану вартість, а тому мало право та, відповідно, обов`язок з подання до контролюючого органу податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2019 року.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що у відповідача-1 були відсутні законодавчо мотивовані підстави для відмови у прийнятті звітності та визнання неподаною податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2019 року, поданої ТОВ "Нікея-ЛТД" 14.08.2019, зі зазначених у листі від 14.08.2019 вих. №154504/1026-15-55-05 підстав.

При цьому, слід зазначити, що лист Головного управління ДФС у м. Києві від 14.08.2019 вих. №154504/1026-15-55-05 за своїм змістом і формою не є рішенням у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Як наслідок, обираючи належний спосіб захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд дійшов до висновку, що дії Головного управління ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті звітності, а саме: податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2019 року, поданої ТОВ "Нікея-ЛТД" 14.08.2019, з підстав, зазначених у листі від 14.08.2019 вих. №154504/1026-15-55-05 є протиправними.

У той же час, суд звертає увагу, що наказом Головного управління ДФС у м. Києві від 12.12.2018 № 18141 (розміщений на веб-сайті за посиланням http://kyiv.sfs.gov.ua/dfs-u-regioni/upovnovajeni-osobi/73192.html) Корнієвська О.М. визначена уповноваженою особою ГУ ДФС у м. Києві, зокрема, щодо підписання від імені контролюючого органу письмових повідомлень про відмову у прийнятті податкової звітності.

Отже, позовна вимога, заявлена до відповідача-2, задоволенню не підлягає, оскільки Корнієвська О.М. , як начальник Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, мала компетенцію на підписання відповідного листа від імені контролюючого органу, яке є предметом розгляду справи.

При цьому, відповідач-2 у межах заявленого спору не вчиняла окремих активних дій, що призвели до порушення прав позивача, відтак, позовні вимоги щодо визнання її дій незаконними фактично дублюють позовну вимогу про визнання протиправним та скасування рішення (листа).

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання Головного управління ДФС у м. Києві прийняти подану ТОВ "Нікея-ЛТД" податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період липень 2019 року з додатками та доповненнями до неї, внести податкову інформацію з цих документів до інформаційних баз даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики, слід зазначити наступне.

Як було зазначено вище, податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2019 року з додатками та доповненнями подана до контролюючого органу у паперовій формі.

Однак, з аналізу наведених норм податкового законодавства вбачається, що податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Єдине виключення з цього правила закріплене в абз. 3 п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України, яким передбачено, що у разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті. Інших виключень з правила, встановленого пунктом 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, законодавець не передбачив.

Аналогічна правова пропозиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №810/2468/17, від 11.12.2018 у справі №810/1711/17, від 21.05.2019 у справі №826/28016/15, від 17.07.2020 у справі №826/17716/18.

При цьому у постанові від 07.05.2020 у справі №826/536/17 Верховним Судом наголошено на тому, що подання декларації з ПДВ в паперовій формі є протиправним та не відповідає положенням Податкового кодексу України, що породжує правомірну відмову податкового органу у прийняті такої звітності.

З наявних у матеріалах справи доказів також вбачається, що між ТОВ "Нікея-ЛТД" та ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві укладено договір про визнання електронних документів від 22.12.2015 №, який на момент подання позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2019 року був чинним. Доказів розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку зазначеного договору не надано. Отже, наявність діючого договору про визнання електронних документів позбавляє платника податків можливості подавати податкову звітність у паперовому вигляді.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.07.2020 у справі №826/17716/18.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про те, що на момент виникнення спірних правовідносин позивач був зобов`язаний подавати звітність з податку на додану вартість шляхом подання відповідної декларації в електронній формі, що, у свою чергу, виключає будь-яку можливість зобов`язати контролюючий приймати звітність у формі, не встановленій положеннями Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» (01021, м. Київ, вул. Мечнікова, 16, ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті звітності, а саме: податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2019 року, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД" 14.08.2019, з підстав, зазначених у листі від від 14.08.2019 вих. №154504/1026-15-55-05.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» (01021, м. Київ, вул. Мечнікова, 16, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві ( 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Суддя А.С. Мазур