Справа № 540/5381/21
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/5381/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 25.08.2021 р. № 5811/03-16;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" як такому, що має на день звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України у пільговому обчисленні 26 (двадцять шість) років, 02 (два) місяці, 02 (два) дні - з дня його звернення із заявою про призначення пенсії.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 08.01.2002 р. по 06.07.2020 р. проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Відповідно до наказу ДУ "Білозерська виправна колонія (№ 105)" від 25.06.2020 р. № 18/ОС на день звільнення позивач мав вислугу років у календарному обчисленні 20 років 03 дні, а у пільговому - 26 років 02 місяці 02 дні. Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України на адресу відповідача надіслано пакет документів та заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Листом від 25.08.2021 р. відповідач повідомив про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п."а" ст.12 Закону № 2262 у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років на момент звільнення зі служби, а документи для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 повернуто Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України. Рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за вислугу років від 25.08.2021 р. № 5811/03-16 вважає протиправним та таким, що порушує право на належний рівень соціального забезпечення, гарантоване Конституцією України.

Ухвалою від 22.09.2021 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

04.10.2021 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні. Зазначає, що згідно наданих Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України документів щодо призначення позивачу пенсії за вислугу років встановлено, що підполковник внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнений зі служби 06.07.2021 р., на момент звільнення вислуга років складала: в календарному обчисленні - 20 років 03 дні, у пільговому обчисленні - 26 років 01 місяць 28 днів. З посиланням на п."а" ст.12 Закону № 2262 та Постанову Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 вважає, що пенсія за вислугу років призначається незалежно від віку, якщо на день звільнення зі служби особа має вислугу 25 календарних років і більше. Так, як позивач на день звільнення зі служби має вислугу років лише 20 років 03 місяці, то відповідачем правомірно прийнято рішення від 25.08.2021 р. № 5811/03-16 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Зважаючи на викладене, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 20.01.2000 р. по 25.10.2001 р. проходив строкову службу в Збройних Силах України.

08.01.2002 р. позивача відповідно до наказу від 08.01.2002 р. № 1 о/с ДВК-10 прийнято на службу в Державну кримінально-виконавчу службу України.

Згідно наказу Міністерства юстиції України від 24.06.2020 р. № 2107/к підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України з посади начальника ДУ "Білозерська виправна колонія (№ 105)" 06 липня 2020 року у зв`язку зі скороченням штатів відповідно до ч.5 ст.23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" та п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію".

На виконання наказу Міністерства юстиції України "Про звільнення" від 24.06.2020 р. № 2107/к позивач звільнився з Державної кримінально-виконавчої служби України з посади начальника державної установи "Білозерська виправна колонія (№ 105)" 06 липня 2020 року (у зв`язку із скороченням штатів) відповідно до п.4 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію". Вислуга років на день звільнення складає:

- у календарному обчисленні: 20 років 03 дні;

- у пільговому обчисленні: 26 років 02 місяці 02 дні.

Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України на адресу ГУ ПФУ в Херсонській області надіслано пакет документів та заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які отримано відповідачем 16.08.2021 р.

25.08.2021 р. відділом з питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Херсонській області прийнято рішення № 5811/03-16 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п."а" ст.12 Закону № 2262 у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років на момент звільнення зі служби; документи для призначення пенсії за вислугу років повернуто до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до абз.11 п."а" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

За приписами пп."а" ч.1 ст.17 Закону № 2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються, зокрема, військова служба.

При призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення (ч.4 ст.17 Закону № 2262-XII).

Положеннями ст.17-1 Закону № 2262-XII визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом абз.1 п.1 та абз.3 пп."г" п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (далі - Постанова № 393) до вислуги років для призначення пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів: час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.

Сторонами у справі не заперечується, що ОСОБА_1 не має календарної вислуги років для призначення пенсії, проте, в нього наявний відповідний пільговий стаж.

Статтею 17 Закону № 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. Вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на викладене, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Втім, як вбачається з вказаних вище норм, пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави та може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 р. по справі № 805/3923/18-а.

У справі № 480/4241/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи еквівалентно, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Подібний висновок про застосування Постанови № 393 при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років викладений у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 750/9775/16-а, постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 р. у справі № 805/3923/18-а та у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 14.04.2021 р. у справі № 480/4241/18.

Частиною 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, позиція відповідача про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років є необґрунтованою.

Зважаючи на викладені обставини та норми законодавства, суд приходить до висновку, що при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."а" ст.12 Закону № 2262-XII відповідач зобов`язаний був зарахувати на пільгових умовах один місяць за сорок днів, протягом якого позивач працював в органах кримінально-виконавчої системи. Із зарахуванням вказаного періоду на пільгових умовах вислуга років позивача становить понад 26 років, що свідчить про те, що ОСОБА_1 набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."а" ст.12 Закону № 2262-XIІ (24 роки 6 місяців). Отже, невірне застосування відповідачем наведених положень законодавства призвело до порушення права позивача на призначення пенсії за вислугу років, а відтак рішення ГУ ПФУ в Херсонській області від 25.08.2021 р. № 5811/03-16 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, суд враховує наступне.

Зі змісту Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, слідує, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим Кодексом адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Статтею 10 Закону № 2262-ХІІ визначено, що призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Суд вважає, що в даному випадку ефективним способом захисту порушеного права є саме визнання протиправним та скасування рішення від 25.08.2021 р. № 5811/03-16 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву позивача щодо призначення пенсії за вислугу років.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши наявні у справі докази, а також проаналізувавши наведені вище законодавчі норми, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог лише у зв`язку з невірним обранням позивачем способу захисту порушеного права, то з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) від 25.08.2021 р. № 5811/03-16.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) повторно розглянути заяву та документи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) від 16.08.2021 р. вх.№ 15991/8 з урахуванням правової оцінки, викладеної у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 112010201