Справа № 380/16239/21
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я.

розглянувши у письмовому провадженні у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому просить:

визнати протиправним рішення № 16 від 22.09.2021 року в частині призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 66 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

зобов`язати призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 10 вересня 2021 року, встановивши його у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 10.09.2021 року № 02-52/280/21, наданого Восьмим апеляційним адміністративним судом, а також здійснити перерахунок і виплату (з урахуванням виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 10 вересня 2021 року у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 10.09.2021 року № 02-52/280/21, наданого Восьмим апеляційним адміністративним судом.

Позивач в обґрунтування позовних вимог, зазначив, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач безпідставно не зарахував до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарного періоду проходження служби в Радянській Армії з 09 листопада 1982 року по 27 листопада 1984 року, що становить 2 роки 00 місяців 19 днів, половини періоду навчання на денній формі у Львівському ордена Леніна державному університеті ім. І.Франка з 24 серпня 1985 року по 26 червня 1990 року, що становить 2 роки 05 місяців 01 день, а також стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаді судді 2 роки 00 місяців 00 днів (у відповідності до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Не зарахування відповідного стажу відповідачем призвело до необґрунтованого призначення щомісячного довічного грошового утримання у розмірі меншому ніж передбачено законодавством. Відтак просить скасувати рішення Головного управління Пенсійоного фонду України у Львівській області.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає про те, що такий позов є безпідставним та необгрунтованим з огляду на наступне. Загальний (страховий) стаж позивача становить 38 років 3 місяці 25 днів, з них на посаді судді 28 років 4 місяці 19 днів (з 13.02.1993 року по 30.06.2021 року). Оскільки, стаж роботи позивача на посаді судді становить 28 років 4 місяці 19 днів, підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% відсутні, тому Головним управлінням правомірно здійснено перерахунок у розмірі 66%. Правові підстави для зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, служби в Радянській Армії з 09.11.1982 року по 27.11.1984 року, що становить 3 роки, половини навчання у Львівському ордені Леніна державному університеті ім. Івана Франка з 24.08.1985 року по 26.06.1990 року, що становить 2 роки 5 місяців 1 день та проведення перерахунку довічного грошового утримання у розмірі 80% заробітної плати судді з урахуванням вищенаведених періодів позивача - відсутні. Просить суд у задоволенні позовних вимог вімовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 29.09.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, давши їм оцінку, суд виходив з наступного.

Рішення Вищої ради правосуддя від 09.09.2021 року №1958/0/15-21 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Восьмого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.

Наказом голови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2021 року №284-к/тв. про відрахування судді, ОСОБА_1 09.09.2021 року відраховано зі штату Восьмого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із звільненням у відставку, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 09.09.2021 року №1958/0/15-21.

Восьмим апеляційним адміністративнимо судом 10.09.2021 року видано розрахунок №02-52/280/21 щодо стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , яким зазначено, що загальний стаж судді становить 35 років 00 місяців 19 днів з яких:

- служба в Радянській Армії з 09 листопада 1982 року по 27 листопада 1984 року, що становить 2 роки 00 місяців 19 днів;

- навчання у Львівському ордені Леніна університету ім. І.Франка з 24 серпня 1985 року по 26 червня 1990 року, що становить 2 роки 05 місяців 01 день (зараховано 1/2 навчання);

- суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області з 12 лютого 1993 року по 01 лютого 2012 року, що становить 18 роки 11 місяців 21 днів;

- суддя Львівського апеляційного адміністративного суду з 02 лютого 2012 року по 01 жовтня 2018 року, що становить 06 роки 08 місяців 00 днів;

- суддя Восьмого апеляційного адміністративного суду з 02 жовтня 2012 року по 09 вересня 2021 року, що становить 02 роки 11 місяців 08 днів;

Залізничним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було прийнято рішення №16 від 22.09.2021 року, яким призначено позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 66% грошового утримання відповідно до стажу роботи на посаді судді 28 років 04 місяців 19 днів.

Не погодившись із таким рішенням позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Змістом спірних правовідносин є протиправно прийняте рішення № 16 від 22.09.2021 року в частині призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 66 % суддівської винагороди судді.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спірні у цій справі відносини регулюються, зокрема, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В практиці Верховного Суду, а саме в постанові від 27.09.2021 року у справі №580/585/21, сформовано наступні висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах.

Так, у згаданому рішенні Верховний Суд прийшов до таких висновків.

«… Отже, оскільки чинним Законом № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, то відсутні правові підстави для обрахунку щомісячного грошового утримання судді одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом № 1402-VIII, а розміру відсотку - за Законом № 2453-VI.

Колегія суддів зазначає, що зворотне зумовить неоднакове визначення розміру довічного грошового утримання суддів, що вийшли у відставку відповідно до Закону № 2453-VI, та тих, які вийшли або вийдуть у відставку відповідно до Закону №1402-VIII. Вказане призведе до дискримінації останніх та суперечитиме положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 6 вересня 2012 року № 5207-VI прямою дискримінацією є ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Таке поводження за змістом пункту 2 частини першої статті 1 цього ж Закону може полягати, в тому числі, в обмеженні у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами у будь-якій формі.

У контексті вказаного питання, суд вважає за необхідне зазначити позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 7 червня 2021 року у справі №420/4001/20, про те, що однаковий підхід до визначення порядку розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, який вийшов у відставку відповідно до Закону №1402-VIII, та судді, який вийшов у відставку раніше, відповідає принципу рівності та заборони дискримінації, передбаченого Конституцією України (частина друга статті 24 Конституції України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 14) та КАС України (пункт 7 частини другої статті 2). У цій справі було задоволено позов про перерахунок суддівської винагороди судді у відставці, виходячи із розміру посадового окладу із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25 при обчисленні базового розміру посадового окладу і доплати за вислугу років.

Як зазначено Конституційним Судом України в Рішенні від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012, рівність та недопустимість дискримінації особи є не тільки конституційними принципами національної правової системи України, а й фундаментальними цінностями світового співтовариства, на чому наголошено у міжнародних правових актах з питань захисту прав і свобод людини і громадянина, зокрема у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року (статтях 14, 26), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (статті 14), Протоколі № 12 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (статті 1), ратифікованих Україною та у Загальній декларації прав людини 1948 року (статтях 1, 2, 7). Гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод.

Крім того, суд зазначає, що визначення розміру довічного грошового утримання позивача на підставі норм Закону № 1402-VIII (50% і більше) не призводить до порушення гарантованих статтею 22 Конституції України права позивача, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач, за нормами Закону № 1402-VIII, не є меншим, ніж той, який був забезпечений з урахуванням положень Закону № 2453-VI, а значно більшим.».

Відповідно до ч.1 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно ч.2 ст 137 Закону Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Частиною 2 статті 112 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII передбачено, що Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України "Про Вищу раду правосуддя".

В частині 1 статті 55 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № № 1798-VIII зазначено, що питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя.

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 126 Конституції України, підставами для звільнення судді є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Згідно ч.1 ст.116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Сукупно оцінивши вище наведені норми, суд приходить до висновку, що саме Вища рада правосуддя є тим органом який визначає стаж роботи на посаді судді.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 09.09.2021 року №1958/0/15-21 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Восьмого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.

У цьому рішенні зазначено, що відповідно до ч.1 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Крім того, цим рішенням до стажу роботи також зараховано стаж (досвід) роботи (професійної) діяльності, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді відповідно до статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, з урахуванням правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018 року, залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 року.

З урахуванням того, що розрахунок стажу судді у відставці ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді викладений у довідці Восьмого апеляційного адміністративниго суду від 10.09.2021 року №02-52/280/21 щодо зарахування до стажу служби в Радянській Армії та навчання у Львівському ордені Леніна університету ім. І.Франка, не відповідає складовим стажу заначеним у рішенні Вищої ради правосуддя від 09.09.2021 року №1958/0/15-21, такий не може бути взятий до уваги при розгляді цього спору.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , 12.02.1993 року ОСОБА_1 зараховано на посаду народного судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області та 09.09.2021 року відраховано зі штату Восьмого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із звільненням у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №1958/0/15-21.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про стус суддів» від 15.12.1992 року №2862-XII (який діяв на момент обрання судді вперше) право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Відтак, стаж роботи позивача на посаді судді становить 30 років 06 місяців 28 днів.

Згідно із ч.3 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Як наслідок, з урахуванням стажу роботи на посаді судді - 30 років 06 місяців 28 днів, відсоток становить 70.

Врахувавши наведені міркування та вищезазначені висновки Верховного Суду, суд вважає, що відповідачем правомірно не включено до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарного періоду проходження служби в Радянській Армії та половини періоду навчання на денній формі у Львівському ордені Леніна державному університеті ім. І.Франка.

Однак відповідачем протиправно не включено до стажу роботи роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаді судді 2 роки 00 місяців 00 днів (ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 09.09.2021 року №1958/0/15-21).

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що Головне управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області приймаючи рішення № 16 від 22.09.2021 року в частині призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 66 % суддівської винагороди судді не врахувавши стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) 2 роки 00 місяців 00 днів, не було дотримано критерію, передбаченого п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та в цих межах підлягає задоволенню.

Як наслідок обґрунтованими є і похідні вимоги про спонукання до вчинення дій щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 10 вересня 2021 року, встановивши його у розмірі 70 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а також здійснити перерахунок і виплату (з урахуванням виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 10 вересня 2021 року у розмірі 70 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

В іншій частині у задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, судові витрати, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, підлягають стягненню на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області рішення № 16 від 22.09.2021 року в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 66 % суддівської винагороди судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10, ) призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), починаючи з 10 вересня 2021 року, встановивши його у розмірі 70 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити перерахунок і виплату (з урахуванням виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 10 вересня 2021 року у розмірі 70 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Я.Мартинюк