Справа № 200/10264/21
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 р. Справа№200/10264/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидівського міського центру зайнятості про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Селидівського міського центру зайнятості, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Селидівського міського центру зайнятості щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи на Державному підприємстві «Селидіввугілля» Відокремлений підрозділ Шахта «Курахівська»;

- зобов`язати Селидівський міський центр зайнятості зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи на Державному підприємстві «Селидіввугілля» Відокремлений підрозділ Шахта «Курахівська» з 10.06.2002 по 21.05.2021 та здійснити перерахунок допомоги по безробіттю з урахуванням до страхового стажу періоду роботи на Державному підприємстві «Селидіввугілля» відокремлений підрозділ Шахта «Курахівська» з 10.06.2002 по 21.05.2021 та заробітної плати за цей період з виплатою недоотриманих сум допомоги по безробіттю з 01.06.2021.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернулась до Селидівського міського центру зайнятості, в результаті чого їй було надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю у мінімальному розмірі 1000 грн. Такий розмір допомоги обумовлений не зарахуванням до страхового стажу періоду роботи позивачки на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта Курахівська», що передував реєстрації особи як безробітної та не враховано заробітну плату за цей період.

Листа від 30 червня 2021 року відповідач повідомив позивачку, що виплата допомоги по безробіттю здійснюється у мінімальному розмірі, оскільки за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відсутня інформація про сплату Державним підприємством "Селидіввугілля" відокремлений підрозділ Шахта "Курахівська" страхових внесків з квітня 2019 року.

Позивач вважає дії відповідача протиправними та зазначає, що формування відомостей Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, який включає реєстр застрахованих осіб, покладено на Пенсійний фонд України. Таким чином, право на отримання допомоги у належному розмірі не може бути поставлено у залежність від дій державних органів, які не дотримуються власних процедур.

Просить суд задовольнити позов.

Відповідачем до суду надано відзив на адміністративний позов позивача, у якому він заперечує проти задоволення заявлених вимог та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, зазначивши, що діючим законодавством не встановленого іншого порядку обчислення страхового стажу, окрім як за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а отже центр зайнятості діяв на підставі та у межах діючого законодавства. ОСОБА_1 отримала статус безробітної 01 червня 2021 року, а отже для призначення допомоги по безробіттю розглядається період з квітня 2020 року по травень 2021 року, водночас у Державному реєстрі відомості про страховий стаж за період з квітня 2019 року по травень 2021 року відсутні, а тому немає законодавчих підстав для призначення допомоги по безробіттю в залежності від страхового стажу та для її перерахунку/а.с.30-31/.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №200/10246/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи /а.с.24-25/.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

З 9 вересня 2021 року суддя Зеленов А.С. перебував у відпустці, у зв`язку із чим дана справа розглядається відразу по виходу судді із відпустки.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , що виданий Гірницьким МВМ Селидівського МВ УМВС України в Донецькій області 27 листопада 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 /а.с.10-12/.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивачки НОМЕР_3 , 01 липня 2011 року вона була призначена завідуючою столовою ДП «Селидіввугілля» дочірнє підприємство «Шахта Курахівська». 21 травня 2021 року звільнена за ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін.

Відповідно до витягу з наказів про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 , наказом від 01 червня 2021 року № НТ210601 їй було надано статус безробітної з 01 червня 2021 року, призначено допомогу по безробіттю з 01 червня 2021 року відповідно до ч. 2 ст. 22, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", розпочато виплату допомоги з 01 червня 2021 року.

Відповідно до листа Селидівського міського центру зайнятості від 30 червня 2021 року №03/889/01-52-21 у центру зайнятості відсутня інформація про сплату страхових внесків Державним підприємством "Селидіввугілля" ВП Шахта "Курахівська" з квітня 2019 року, а тому страховий стаж позивачки протягом 12 місяців, що передували реєстрації в центрі зайнятості, складає нуль місяців.

Відповідно до довідки Державного підприємства "Селидіввугілля" ВП Шахта "Курахівська" №273 від 09 червня 2021 на заробітну плату ОСОБА_1 у період з травня 2020 року по квітень 2021 року було нараховано єдиний соціальний внесок. Заробітна плата за період з 01 травня 2020 року по 31 березня 2021 року виплачена в повному обсязі, заробітна плата за квітень 2021 року сплачена частково.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовані вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №1533-ІІІ (далі - Закон №1533, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1533 страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, цивільно-правового договору чи на інших підставах, передбачених законом, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби) та інші особи, які проходять службу та отримують грошове забезпечення (далі - військовослужбовці), особи, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичні особи - підприємці, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону №1533 джерелами формування коштів Фонду є: 1) страхові внески страхувальників; 2) суми фінансових санкцій, застосованих відповідно до цього Закону та Закону України "Про зайнятість населення", інших законів до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців за порушення встановленого порядку сплати страхових внесків та використання коштів Фонду, недотримання законодавства про зайнятість населення, а також суми адміністративних штрафів, накладених відповідно до закону на посадових осіб та громадян за такі порушення; 3) кошти державного бюджету, що спрямовуються до Фонду у випадках, установлених законом; 4) доходи від розміщення тимчасово вільних коштів, у тому числі резерву коштів Фонду; 5) благодійні внески підприємств, установ, організацій; 6) інші надходження відповідно до законодавства України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 21 Закону № 1533 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем страхові внески в сумі не менш як мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини. Період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, крім пенсій (за винятком пенсії по інвалідності) та виплат за страхуванням на випадок безробіття, включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження - у порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Умови та тривалість виплати допомоги по безробіттю визначені у статті 22 Закону №1533.

Так, відповідно до абз. 1 ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 22 Закону №1533 право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років, а для осіб, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону та абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", - 180 календарних днів.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 23 Закону №1533 застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків. Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

Допомога по безробіттю особам, зазначеним у частині другій статті 22 цього Закону, виплачується у мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду.

Таким чином, страховий стаж обчислюється як сума періодів, протягом яких особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та сплачувала страхові внески особисто або через рахунки роботодавця та роботодавцем.

Пунктом 12 частини першої статті 1 Закону №1533 передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає страхуванню на випадок безробіття та за який сплачено страхові внески (нею, роботодавцем).

При цьому пунктом 14 вказаної статті визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на страхування на випадок безробіття, сплачені згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом України № 2464-VI від 08.07.2010 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI), кошти єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, спрямовані на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття відповідно до пропорцій, визначених законом.

Статтею 4 Законом № 2464-VI встановлено перелік осіб, які є платниками єдиного внеску це, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Аналогічний підхід законодавцем закріплено і у сфері податкових правовідносин, так, пунктом 171.1 статті 171 Податкового кодексу України визначено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний пред`являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, у тому числі в письмовій формі.

З цим правом кореспондується обов`язок такого платника своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI), який підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону № 2464-VІ).

За приписами частини 11 статті 9 Закону №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Отже, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи, підлягають обов`язковій сплаті і є гарантією матеріального забезпечення особи на випадок її безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин. Відповідальність за порушення умов та порядку сплати таких внесків покладено на платника єдиного внеску та його посадових осіб.

Призначаючи позивачці допомогу по безробіттю в мінімальному розмірі відповідач посилався на те, що в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація щодо сплати єдиного внеску за останні 12 місяців, які передували реєстрації особи позивача як безробітного.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 4 Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Отже, за наявного правового регулювання право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців. Але страховий стаж визначається на підставі відомостей Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, який включає реєстр застрахованих осіб, який формує та веде Пенсійний фонд України.

Відповідно до даних з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у спірний період позивачці роботодавцем нараховувалась заробітна плата. Крім того, згідно довідки ДП "Селидіввугілля" ВП "Шахта "Курахівська" від 09.06.2021 №273 підприємством нараховувались на заробітну плату позивачки страхові внески за період з травня 2020 року по квітень 2021 року. Проте відповідні дані не внесені до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, в даному випадку виникли правовідносини, за яких позивачка, маючи відповідний стаж за увесь спірний період, отримала зменшений розмір допомоги через відсутність повних даних про страховий стаж у Державному реєстрі, за формування якого відповідальний Пенсійний фонд України.

Враховуючи те, що позивачка не може нести відповідальність за формування та ведення Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, чи сплату роботодавцем страхових внесків за неї, однак за наявності страхового стажу достатнього для отримання допомоги по безробіттю залежно від страхового стажу, а не у мінімальному розмірі, є необхідність звернутись до практики Європейського суду з прав людини.

Так, згідно з п. 71 Рішення ЄСПЛ по справі Рисовський проти України (Rysovskyyv. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Отже, право позивачки на отримання допомоги у належному розмірі не може бути поставлене у залежність від дій державних органів, які не дотримуються своїх власних процедур.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі №460/5659/16-а.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач при призначенні допомоги по безробіттю позивачці, протиправно не врахував період її роботи з квітня 2019 року по травень 2021 року, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині зобов`язання зарахувати саме вказаний період до страхового стажу позивача, здійснення перерахунку допомоги по безробіттю з 01.06.2021. Докази не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду її роботи з 10.06.2002 року по березень 2019 року в матеріалах справи відсутні.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання виплатити недоотримані суми допомоги по безробіттю з 01.06.2021, суд вважає за необхідне відмовити в її задоволенні, зважаючи на її передчасність.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908грн.

Згідно з ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Селидівського міського центру зайнятості (вул. Карла Маркса, буд. 41, м. Селидове, Донецька область, 85400, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Селидівського міського центру зайнятості щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 її роботи з квітня 2019 року по травень 2021 року.

Зобов`язати Селидівський міський центр зайнятості (місцезнаходження: м. Селидове, вул. Карла Маркса, 41, ) провести з 01 червня 2021 року перерахунок допомоги по безробіттю ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), зарахувавши до страхового стажу період роботи на Державному підприємстві "Седидіввугілля" Відокремлений підрозділ Шахта "Курахівська" з квітня 2019 року по травень 2021 року та заробітної плати за цей період.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидівського міського центру зайнятості (вул. Карла Маркса, буд. 41, м. Селидове, Донецька область, 85400, ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) 00 копійок на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження 18 жовтня 2021 року. Повне судове рішення складено та підписано 21 жовтня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов