Справа № 160/8436/21
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 160/8436/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2021р. у справі №160/8436/21
за позовом:Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
до: про:Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» стягнення адміністративно-господарських санкцій

ВСТАНОВИВ:

26.05.2021р. Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПрАТ «Північний ГЗК») про стягнення адміністративно-господарських санкцій /а.с. 1-2/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2021р. за вищезазначеною позовною заявою відкрито провадження в адміністративній справі №160/8436/21, справу призначено до судового розгляду /а.с. 13/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що протягом 2020р. відповідачем не було виконано норматив працевлаштування на підприємстві осіб-інвалідів, оскільки норматив працевлаштування осіб-інвалідів для відповідача у 2020р. становить 241 особа, а протягом 2020р. у відповідача було працевлаштовано 236 осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, у зв`язку з чим, відповідно до вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», відповідач повинен був сплатити адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2020р. у розмірі 1209340,75грн. за 5 не зайнятих особами з інвалідністю робочих місць, оскільки адміністративно-господарські санкції відповідачем у встановлені законом строки не було сплачено, просив суд стягнути з відповідача на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020р. у розмірі 1209340,75грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2021р. у справі №160/8436/21 у задоволенні адміністративного позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовлено (суддя Голобутовський Р.З.) /а.с. 131-133/.

Позивач Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу /а.с. 137-138/, матеріли якої, разом із матеріалами адміністративної справи №160/8436/21, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 18.08.2021р. / а.с. 136,142/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021р. у справі №160/8436/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2021р. у справі №160/8436/21 /а.с.143/ та справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 19.10.2021р. /а.с. 144/, про що судом апеляційної інстанції у спосіб визначений чинним процесуальним законодавством було повідомлено учасників справи / а.с. 112-115/.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі з приводу здійснення відповідачем свого обов`язку у сфері соціального захисту інвалідів врегульовані Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі Закон).

Так, відповідно до преамбули Закону цей Закон визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами.

Частиною 1 ст. 19 цього ж Закону передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що протягом 2020р. на підприємстві відповідача середньооблікова чисельність штатних працівників становила 6037 осіб, на підприємстві працювало 236 осіб з інвалідністю при нормативі 241 особа, що підтверджуються звітом відповідача про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020р. форми №10-ПОІ. /а.с. 4/.

Стаття 20 Закону передбачає, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняте такою особою. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняте такою особою, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Відповідно до ч. 3 ст. 217 Господарського кодексу України до суб`єктів господарювання за порушення ними здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання.

Отже, обов`язковою умовою для застосування санкцій до суб`єкта господарювання є саме порушення та/або не виконання вимог законодавства у сфері господарювання. Само по собі застосування санкцій через визначення їх нормами закону без встановлення факту порушень учасником господарських відносин є неможливим.

Порядком подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу(вакансії)», затвердженим Наказом Міністерством соціальної політики України №316 від 31.05.2013р. передбачено, що роботодавці подають до базових центрів зайнятості інформацію наявний попит на робочу силу(вакансії) .

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем «Інформація про попит на робочу силу (вакансії) за формою №3-ПН» подавалася до Криворізького міського центру зайнятості щомісячно з січня по грудень 2020р., з зазначенням вакансій для осіб з інвалідністю, що підтверджується копіями такої інформації /а.с.36-87/.

Відповідно до наданих відповідачем належних та допустимих доказів, протягом 2020 року у різні терміни та протягом різного часу на підприємстві працювало 236 осіб з інвалідністю, а не працевлаштування на підприємстві протягом 2020р. 4 осіб з інвалідністю відбулось з незалежних від відповідача причин. /а.с. 91-107/.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що у ПрАТ «Північний ГЗК» відсутні порушення норм закону, які регулюють питання соціального захисту осіб з інвалідністю, а навпаки відповідачем виконано усі передбачені законодавством вимоги, щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, оскільки подавалась інформація про наявність вакансій для осіб з інвалідністю, але такі особи центром зайнятості не направлялись, у відповідача у різні терміни та протягом різного часу у 2020р. на підприємстві працювало 236 осіб з інвалідністю, а тому підстави для застосування адміністративно-господарських санкцій відсутні.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права під час апеляційного розгляду справи не було встановлено, тому вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 08.07.2021р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2021р. у справі №160/8436/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Повний текст виготовлено та підписано 19.10.2021р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко