Справа № 300/863/21
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/863/21 пров. № А/857/15200/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Іщук Л. П., Шевчук С.М.;

за участю секретаря судового засідання - Максим Х. Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року залишення позовної заяви без розгляду в справі № 300/863/21 (головуючий суддя Микитин Н. М., м. Івано-Франківськ, повний текст ухвали виготовлено 05 липня 2021 року) за позовом заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Карпатського округу до Косівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Національний природний парк "Гуцульщина", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача державне підприємство "Кутське лісове господарство" про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2021 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом було зареєстровано позовну заяву заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Карпатського округу до Косівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення 16 сесії 7 демократичного скликання Пістинської сільської ради від 17.06.2018 "Про діяльність НПП "Гуцульщина" на території Пістинської сільської ради".

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року позовну заяву заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Карпатського округу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача НПП "Гуцульщина» до Косівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ДП "Кутське лісове господарство, про визнання протиправним та скасування рішення Пістинської сільської ради від 17.06.2018 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, заступником керівника Івано-Франківської обласної прокуратури було оскаржено її в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду та висловлено прохання скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що строк звернення до суду позивачем пропущено не було, так як, на думку апелянта, заступник керівника Коломийської місцевої прокуратури звернувся первинно до суду в строки визначені ст. 122 КАС України в інтересах держави в особи НПП "Гуцульщина", Міністерства екології та природних ресурсів України про оскарження рішення Пістинської сільської ради (справа № 0940/1703/18). Вважає, що моментом, коли Державна екологічна інспекція України та її структурні підрозділи повинні були дізнатися про порушення своїх прав для звернення до суду щодо оскарження рішення Пістинсткої сільської ради є момент ухвалення Верховним Судом рішення у справі № 0940/1703/18, тобто 08.12.2020. Також вказано, що про протиправне рішення Пістинської сільської ради та факти порушення природоохоронного законодавства було проінформавано Державну екологічну інспекцію Карпатського округу листом прокуратури від 15.02.2021, а у відповідь було отримано листа від 25.02.2021 № 03.5-09/731 у якому з посиланням на ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" Державна екологічна інспекція Карпатського округу вказала на те, що оскільки нею не проводились заходи державного нагляду (контролю) щодо Пістинської сільської ради, то і рішення Пістинської сільської ради від 17.06.2018 і судовому порядку не оскаржувалось. З огляду на наведене, вважає, що прокуратура мала всі законодавчо визначені підстави для звернення до суду із вищевказаним позовом.

Прокурор та представник третьої особи - Національного природного парку «Гуцульщина», у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримали та просять таку задовольнити в повному обсязі.

Інші особи, у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абз. 1 ч.2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Встановлено, що 19.09.2018 Івано-Франківським окружним адміністративним судом зареєстровано за № 0940/1703/18 адміністративний позов заступника керівника Коломийської місцевої прокуратури до в інтересах держави в особі Міністерства екології та природних ресурсів України, Національного природного парку "Гуцульщина" звернувся до суду із адміністративним позовом до Пістинської сільської ради Косівського району про визнання протиправним та нечинним рішення сільської ради від 17.06.2018 "Про діяльність НПП "Гуцульщина" на території Пістинської сільської ради, в якому просить: визнати протиправним та нечинним рішення шістнадцятої сесії сьомого демократичного скликання Пістинської сільської ради від 17.06.2018 "Про діяльність НПП "Гуцульщина", який було направлено поштовим зв`язком 17.09.2018.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 0940/1703/18 в задоволенні позову відмовлено.

03.12.2019 Восьмим апеляційним адміністративним судом ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу Прокуратури Івано-Франківської області задоволено. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 року у справі №0940/1703/18 скасовано та прийнято нову постанову про задоволення адміністративного позову. Визнано протиправним та нечинним рішення Пістинської сільської ради від 17.06.2018р. "Про діяльність НПП "Гуцульщина" на території Пістинської сільської ради". Постанова набрала законної сили з 03.12.2019.

Згідно постанови колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.12.2020 касаційну скаргу Пістинської сільської ради Косівського району Івано - Франківської області задоволено частково. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року - скасовано. Позовну заяву Заступника керівника Коломийської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства екології та природних ресурсів України, Національного природного парку "Гуцульщина" до Пістинської сільської ради Косівського району Івано - Франківської області, третя особа - Державне підприємство "Кутське лісове господарство", про визнання протиправним та нечинним рішення - залишено без розгляду.

Відповідно до висновків Верховного Суду наведених у постанові від 08.12.2020, прокурор звернувся до суду з цим позовом в інтересах держави в особі НПП "Гуцульщина, який підпорядкований Міністерству екології та природних ресурсів України, акцентує увагу на порушеннях вимог законодавства щодо планування території природно - заповідного фонду, але діяльність органу місцевого самоврядування щодо планування території природно - заповідного фонду є об`єктом контролю у сфері захисту довкілля та природних ресурсів і такий контроль уповноважена здійснювати Державна екологічна інспекція України.

Відтак, 09.03.2021 Заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави вже в особі Державної екологічної інспекції Карпатського округу звернувся до суду аналогічним адміністративним позовом до Косівської міської ради, як правонаступника Пістинської сільської ради, про визнання протиправним та скасування рішення 16 сесії 7 демократичного скликання Пістинської сільської ради від 17.06.2018 "Про діяльність НПП "Гуцульщина" на території Пістинської сільської ради".

Положеннями статті 53 КАС України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відтак, прокурор як посадова особа державного правоохоронного органу з метою реалізації встановлених для цього органу конституційних функцій вправі звертатися до адміністративного суду із позовною заявою про захист прав, свобод та інтересів громадянина чи держави, але не на загальних підставах, право на звернення за судовим захистом яких гарантовано кожному (стаття 55 Конституції України), а тільки тоді, коли для цього були виняткові умови, і на підставі визначеного законом порядку такого звернення.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Наведені правові висновки та їх обґрунтування містяться й у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 826/3492/18.

Отже, прокурор здійснює процесуальне представництва держави в суді у виключних випадках, зокрема у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; прокурор у позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, зазначає орган, уповноважений державною здійснити відповідні функції у спірних правовідносинах, а також прокурор повинен пересвідчитися, що відповідний державний орган не здійснює захисту інтересів держави (тобто, він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається), приміром, повідомити такий державний орган про виявлені порушення, а у разі невчинення цим органом дій спрямованих на захист інтересів держави, представляти інтереси держави в суді відповідно до статті 23 Закону № 1697-VІІ, навівши відповідне обґрунтування цього.

З постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2018 № 0940/1703/18 вбачається, що в обґрунтування підстав звернення до суду з первинним позовом 17.09.2018 заступника керівника Коломийської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі Міністерства екології та природних ресурсів України, Національного природного парку "Гуцульщина", вказано про те, що підставою подання такого позову про скасування рішення Пістинської сільської ради від 17.06.2018 слугувало звернення НПП "Гуцульщина" від 05.07.2018.

Верховним Судом у постанові від 08.12.2020 у справі № 0940/1703/18 про залишення позову прокурора без розгляду, надаючи оцінку підставам позову та суб`єктам в інтересах яких було подано позов, зазначено наступне:

"…враховуючи аргументацію протиправності рішення відповідача, предмет спору, характер спірних правовідносин, прокурор звернувся до суду з цим позовом в інтересах держави в особі НПП "Гуцульщина", який підпорядкований Міністерству екології та природних ресурсів України, акцентує увагу на порушеннях вимог законодавства щодо планування території природно - заповідного фонду.

…. діяльність органу місцевого самоврядування щодо планування території природно - заповідного фонду є об`єктом контролю у сфері захисту довкілля та природних ресурсів і такий контроль уповноважена здійснювати Державна екологічна інспекція України.

83. З огляду на фактичні обставини у справі, правові висновки Великої Палати Верховного Суду та Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, підстави, наведені прокурором на підтвердження представництва ним інтересів держави, колегія суддів вважає, що прокурор не довів, що орган, до компетенції якого віднесені повноваження контролю за дотриманням відповідачем вимог законодавства, в тому числі, про охорону і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, зокрема щодо додержання режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду, не здійснює чи неналежним чином здійснює свої функції."

Також Верховним Судом у постанові № 0940/1703/18 зазначено про те, що прокурором неправильно дано правову оцінку нормативним актам, якими визначаються статус і повноваження Міністерства екології та природних ресурсів України та Державної екологічної інспекції щодо здійснення контролю у сфері захисту довкілля та природних ресурсів.

Таким чином, Верховним Судом прокурору фактично вказано на звернення з позовом у справі № 0940/1703/18 в інтересах неуповноваженого контрольного органу.

Таким чином, звернення до суду у 2018 році з позовом в інтересах неуповноваженого контрольного органу (справа № 0940/1703/18) зумовило пропуск прокурором строку звернення до суду з цим позовом, і така обставина не може визнаватись поважною для поновлення такого строку.

Щодо тверджень апелянта про те, що Державну екологічну інспекцію Карпатського округу було утворено після видання спірного рішення, а саме 14.12.2018, що вказує на неможливість останньої оскаржити рішення у тримісячний строк, то суд зазначає наступне.

Верховним Судом у постанові № 0940/1703/18 про залишення позову без розгляду, зазначено про те, що прокурором неправильно дано правову оцінку нормативним актам, якими визначаються статус і повноваження Міністерства екології та природних ресурсів України та Державної екологічної інспекції щодо здійснення контролю у сфері захисту довкілля та природних ресурсів.

Судом касаційної інстанції встановлено належний та уповноважений орган станом на дату звернення прокурора з позовом - 17.09.2018 в інтересах якого слід було звернутися до суду, яка є преюдиційною обставиною та спростовує доводи прокурора про утворення Державної екологічної інспекції Карпатського округу після прийняття оскаржуваного рішення як поважної підстави пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №102 "Питання реалізації Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища" в структурі Державної екологічної інспекції України відбувається реформування, в рамках якого деякі територіальні органи інспекції об`єднуються і утворюються міжтериторіальні. В додатку 1 постанови вказуються інспекції, що підлягають ліквідації, в додатку №2 - які створюються.

Таким чином, відповідно до вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України підлягають ліквідації Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області та Державна екологічна інспекція у Чернівецькій області з утворенням міжтериторіальної структури - Державної екологічної інспекції Карпатського округу.

Державною екологічною інспекцією України видано наказ від 08.02.2019 №61 "Про ліквідацію Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області", яким вирішено ліквідувати як юридичну особу публічного права Державну екологічну інспекцію в Івано-Франківській області, утворено ліквідаційну комісію та призначено голову ліквідаційної комісії.

Однак зміст повноважень, завдань і функцій Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області та Державної екологічної інспекцію Карпатського округу, свідчить про те, що фактично відбулася реорганізація функцій, віднесених до повноважень двох державних органів, шляхом ліквідації таких державних органів - Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській та Чернівецькій областях з одночасним створенням Державної екологічної інспекції Карпатського округу як структурного підрозділу Державної екологічної інспекції України. Функції та повноваження вказаних територіальних органів, які ліквідуються покладено на новоутворений територіальний орган, як структурний підрозділ апарату Державної екологічної інспекції України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 826/13768/16 зазначено, що початок перебігу строку, встановленого для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень, не пов`язується з моментом створення такого суб`єкта чи наділення його відповідними функціями та компетенцією, адже інакше призводить до можливості держави через такі дії практично необмежено у часі реалізувати право на звернення з позовом за власним волевиявленням.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що прокурор мав право і за наявних визначених правових підстав, повинен був подавати позов, що став предметом розгляду у справі № 0940/1703/18, виключно в інтересах Держекоінспекції чи її територіальних органів, які діяли станом на дату звернення до суду (17.09.2018), що б і забезпечило розгляд справи по суті.

Також, прокурором зазначено, що Державною екологічною інспекцією Карпатського округу не виконано покладені на неї повноваження, не вжито необхідних дій для проведення заходів державного нагляду (контролю) щодо Пістинської сільської ради та скасування її рішення від 17.06.2018, тобто допущено протиправну бездіяльність.

В той же час, прокурором не обґрунтовано, в чому саме полягає порушення інтересів держави в даному конкретному випадку, оскільки фактично позов подано в інтересах НПП "Гуцульщина", як суб`єкта господарювання, діяльність якого оскаржуваним рішенням вирішено призупинити на території Пістинської сільської ради та з під охорони якого виведено ліс на території Пістинської сільської ради.

В частині покликань прокуратури на лист-відповідь Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 25.02.2021 № 03.5-09/731 як підстави неналежного виконання покладених на неї обов`язів та підстави звернення до суду суд вказує на таке.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року по справі № 826/13768/16 дійшла висновку, що за статтею 99 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) у випадках звернення до суду суб`єкта владних повноважень (прокурора) відлік строку для такого звернення цей Кодекс пов`язує з виникненням підстав, що надають цьому суб`єкту право на таке звернення.

Таким чином, за своєю правовою природою повідомлення прокурором відповідного суб`єкта владних повноважень про майбутнє звернення прокурора до суду, витребування ним документів для підтвердження підстав представництва в суді не може слугувати механізмом продовження встановлених законом строків звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки це призведе до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах, порушення стабільності у діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання ними своїх функцій.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, підстави та порядок звернення прокурора до адміністративного суду в порядку його представництва інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено та відмінно від реалізації права на звернення до суду самого суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів наголошує, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Однак, жодних обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом, прокурором не зазначено і докази на їх підтвердження в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, прокурором пропущено строк звернення до суду з позовними вимогами за період, що передує тримісячному строку звернення до суду з цим позовом, а саме, з дати обізнаності про прийняття оскаржуваного рішення - 05.07.2018 (дата звернення до прокуратури НПП "Гуцульщина") без поважних причин.

Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно п.8 ч.1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відтак, враховуючи те, що прокурором пропущений строк звернення до суду, належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку звернення до суду не надано, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення позову без розгляду на підставі частини третьої статті 123, пункту 8 частини першої статті 240 КАС України.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду першої інстанції, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 248,254, 256, 315, 316, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури - залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року залишення позовної заяви без розгляду в справі № 300/863/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Л. П. Іщук
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 21 жовтня 2021 року.