Справа № 640/29395/21
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

22 жовтня 2021 року м. Київ № 640/29395/21

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови № 763 від 03.04.2020 року в частині, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» (далі - АТ «ДТЕК Західенерго», Товариство) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), якому просить суд:

- визнати протиправною та нечинною з моменту прийняття постанову НКРЕКП від 03.04.2020 року № 763 «Про затвердження Правил управління обмеженнями та Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів» в частині Додатку 1 та Додатку 2 до Правил управління обмеженнями, розділу III, пункту 4.1.7 глави 4.1 та глав 4.2 - 4.11 розділу IV, розділу V, розділу VI, глави 7.1, пункту 7.2.3 глави 7.2 та глави 7.3 розділу VII, пунктів 8.4.3 та 8.4.4 глави 8.4 розділу VIII, розділів IX та X Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів, з урахуванням змін внесених постановами НКРЕКП від 30.09.2020 року № 1780, від 06.09.2021 року № 1501, від 29.09.2021 року № 1663;

- визнати протиправною та нечинною з моменту прийняття постанову НКРЕКП від 03.04.2020 року № 763 «Про затвердження Правил управління обмеженнями та Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів» в частині пункту 5, з урахуванням змін внесених постановами НКРЕКП від 30.09.2020 року № 1780, від 06.09.2021 року № 1501, від 29.09.2021 року № 1663, в частині втрати чинності розділу XII Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.

Разом з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову, шляхом:

- зупинення дії Додатку 1 та Додатку 2 до Правил управління обмеженнями, розділу III, пункту 4.1.7 глави 4.1 та глав 4.2 - 4.11 розділу IV, розділу V, розділу VI, глави 7.1, пункту 7.2.3 глави 7.2 та глави 7.3 розділу VII, пунктів 8.4.3 та 8.4.4 глави 8.4 розділу VIII, розділів IX та X Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів, затверджених постановою НКРЕКП від 03.04.2020 року № 763 «Про затвердження Правил управління обмеженнями та Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів», з урахуванням змін внесених постановами НКРЕКП від 30.09.2020 року № 1780, від 06.09.2021 року № 1501, від 29.09.2021 року № 1663;

- зупинення дії постанови НКРЕКП від 03.04.2020 року № 763 «Про затвердження Правил управління обмеженнями та Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів», з урахуванням змін внесених постановами НКРЕКП від 30.09.2020 року № 1780, від 06.09.2021 року № 1501, від 29.09.2021 року № 1663, в частині втрати чинності розділу XII Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. (ч. 2 ст. 150 КАС України)

Згідно ч. 5 ст. 151 КАС України зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, АТ «ДТЕК Західенерго» зазначає наступне.

Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» є учасником ринку електричної енергії та здійснює свою діяльність на підставі ліцензії на право провадження електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, виданої згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.06.2019 року № 1074 «Про видачу ліцензії з виробництва електричної енергії АТ «ДТЕК Західенерго».

Одним із основних напрямків провадження господарської діяльності Товариства є експорт електричної енергії, а безпосередньо саме Товариство є одним із основних експортерів та імпортерів електричної енергії в Україні.

На виконання вимог ст. ст. 38, 40, а також п.17 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон), Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову від 03.04.2020 № 763 «Про затвердження Правил управління обмеженнями та Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів» (далі - Постанова № 763).

Постанова № 763 визначає процедуру управління обмеженнями, методи управління обмеженнями, процедуру і правила визначення структури розподілу пропускної спроможності, порядок оприлюднення інформації щодо пропускної спроможності міждержавних перетинів.

Так, зокрема, набуття права доступу до пропускної спроможності міждержавних перетинів є обов`язковою передумовою для здійснення експорту та імпорту електричної енергії.

Відповідно до даних Аналізу впливу Регулятора до проекту Постанови № 763, метою прийняття згаданої постанови є впровадження в Україні ринку електричної енергії відповідно до положень Третього Енергетичного пакету законодавства ЄС, зокрема, через імплементацію Регламенту (ЄС) 714/2009 про умови доступу до мережі транскордонного обміну електроенергією та скасування Регламенту (ЄС) 1228/2003 (далі - Регламенту (ЄС) 714/2009).

Як зазначає заявник Постанова № 763 є очевидно протиправною враховуючи:

по-перше, її положення не передбачають проведення внутрішньодобових аукціонів з доступу до міждержавних перетинів, в той же час Закон, на виконання якого і приймалась, встановлює обов`язок щодо проведення таких видів аукціонів;

по-друге, нею не передбачено проведення спільних скоординованих аукціонів з розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів із суміжними державами, які є країнам-членами Енергетичного Співтовариства, однак такий обов`язок, передбачено як положеннями Закону, так і положеннями Регламенту (ЄС) 714/2009, який держава Україна зобов`язалась імплементувати в національне законодавство відповідно до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода про Асоціацію);

по-третє, вона порушує ч. 9 ст. 38 Закону, оскільки визначає зменшення фізичного права на передачу (далі - ФПП) як єдиний метод управління обмеженнями повністю ігноруючи такі методи управління обмеженнями як зустрічна торгівля та передиспетчеризація;

по-четверте, оскаржувана постанова порушує положення податкового законодавства України, оскільки унеможливлює реєстрацію коригуючих податкових накладних у разі зменшення пропускної спроможності.

Товариство вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до негативних економічних ефектів в його господарській діяльності, оскільки зможе набувати ФПП виключено на аукціонах, що за умови значної конкуренції, призведе до неможливості придбання ФПП у необхідних обсягах та зменшення обсягів експортної діяльності.

Також заявником вказано на те, що подальша дія оскаржуваних положень постанови унеможливить виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення його порушуваних прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду буде не можливий.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Насамперед, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа (або буде подана у порядку, встановлено КАС України), до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також, інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Слід вказати, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту.

При цьому, метою його запровадження, передусім є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Так, Постановою №763 окремо затверджено Правила управління обмеженнями та Порядок розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.

Положеннями п. 4 та 5 Постанови №763 (в редакції від 01.10.2020 року) встановлено, що постанова набирає чинності з дня, наступного за днем її оприлюднення на офіційному вебсайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, крім додатка 2 до Правил управління обмеженнями, розділу III, пункту 4.1.7 глави 4.1 та глав 4.2-4.11 розділу IV, розділу V, розділу VI, глави 7.1, пункту 7.2.3 глави 7.2 та глави 7.3 розділу VII, пунктів 8.4.3 та 8.4.4 глави 8.4 розділу VIII, розділів IX та X Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів, які набирають чинності через 17 місяців з дня набрання чинності цією постановою.

Ця постанова діє безстроково, крім розділу XII Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів, який втрачає чинність через 17 місяців з дня набрання чинності цією постановою.

В подальшому постановою НКРЕКП від 06.09.2021 року № 1501 унесені до постанови НКРЕКП, від 03 квітня 2020 року № 763 «Про затвердження Правил управління обмеженнями та Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів» такі зміни: 1) у пункті 4 слова та цифри «через 17 місяців з дня набрання чинності цією постановою» замінити словами та цифрами «з 20 вересня 2021 року та застосовуються для фізичного права на передачу з 01 жовтня 2021 року»; 2) у пункті 5 слова та цифри «через 17 місяців з дня набрання чинності цією постановою» замінити словами та цифрами «з 29 вересня 2021 року».

Таким чином, оскаржувані положення Постанови №763 є діючими та підлягають обов`язковому виконанню учасниками ринку електричної енергії.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник вважає очевидно протиправними Додатки 1 та 2 до Правил управління обмеженнями, затверджених Постановою №763 встановленні Методи управління обмеженнями та Методика визначення структури розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів відповідно.

Методи управління обмеженнями визначають сукупність заходів, що застосовуються оператором системи передачі (далі - ОСП) у разі виникнення обмежень, за яких міждержавний перетин не може прийняти всі фізичні потоки електроенергії, що є результатом експортних та імпортних операцій з електричною енергією учасників ринку, через недостатність пропускної спроможності міждержавного перетину та/або системи передачі електроенергії, а також процедури, що застосовуються аукціонним офісом та/або оператором системи передачі для управління обмеженнями пропускної спроможності міждержавних перетинів.

В то же час, Методика визначає структуру розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів, необхідну для визначення річного, місячного та добового продуктів.

Оскаржуваними розділами ІІІ-X Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів визначено: вимоги до забезпечення для гарантування оплати аукціонному офісу, загальні положення щодо проведення аукціонів, повернення прав на постачання, передача довгострокових фізичних прав на постачання, використання та оплата за неноміновані фізичні права на постачання, резервні процедури, зменшення фізичних прав на постачання, виставлення рахунків та оплата.

В той же час, розділом XII Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів визначено перехідні положення, що втратили чинність з 29 вересня 2021 року.

Відтак, заявником оскаржуються положення Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів в частині щодо проведення аукціону, умови використання, передачі, повернення довгострокових ФПП та відшкодування власникам за повернення довгострокових ФПП, процедуру зменшення ФПП, порядок виставлення рахунків та їх оплати, умови використання доходів від розподілу пропускної спроможності.

Однак, положеннями статей 38, 39 та 42 Закону, закріплено відміні від визначених порядком норми щодо розподілу пропускної спроможності міждержавних перетині.

Так, ст. 39 Закону встановлено, що пропускна спроможність міждержавних перетинів розподіляється на короткостроковий, середньостроковий та довгостроковий періоди.

Аналіз положення Закону дає підстави для здійснення висновку, що на середньостроковий та довгостроковий періоди, доступ до міждержавних перетинів розподіляється за наслідком проведення місячних та річних аукціонів відповідно, а на короткостроковий період за наслідком добових та внутрішньодобових аукціонів.

Згідно з ч. 9 ст. 39 Закону внутрішньодобові розподіли вільної пропускної спроможності для доби постачання проводяться за добу до доби постачання та в добі постачання після акцепту добових графіків виробництва електричної енергії на добу постачання.

Однак, положеннями оскаржуваної постанови, не передбачено проведення внутрішньодобових аукціонів в добі постачання з розподілу доступу до пропускних спроможностей міждержавних перетинів.

У зв`язку з таким не передбаченням проведення внутрішньодобових аукціонів в добі постачання, єдиним на даний момент аукціоном, за наслідком проведення якого здійснюється розподіл доступу до пропускної спроможності на короткостроковий період, є добовий аукціон.

В свою чергу, добовий аукціон з розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів проводиться до 15:00 Д-2 (тобто до 15:00 за два дні до проведення аукціону).

Таким чином, до 15:00 за дві доби до проведення добового аукціону з розподілу доступу до міждержавних перетинів, учасники повинні спрогнозувати обсяг пропускної спроможності та викупити його для експортування електричної енергії в день проведення аукціону.

При цьому, відповідно до пункту 2.2.2 глави 2.2 Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 307 закриття воріт для реєстрації обсягів електричної енергії за двосторонніми договорами (далі - ДД) на ринку двосторонніх договорів (далі - РДД), що відповідають розрахунковим періодам торгового дня, на електронній ОСП відбувається об 11:00 за один день до торгового дня (d-1).

Разом з тим, п. 3.2.1 глави 3.2 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року «Про затвердження Правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку» учасники РДН/ВДР (далі також - ринок «на добу наперед» та внутрішньодобовий ринок відповідно) можуть подавати заявки на торги на РДН, зокрема, до 12:00 години доби, що передує добі постачання («закриття воріт РДН»).

Відтак, Товариство здійснює продаж електричної енергії на РДД до 11:00 Д-1, тобто до 11:00 за один день до торгового дня, а на РДН до 12:00 Д-1 або ж іншими до 12:00 до доби постачання електричної енергії.

За таких умов учасники повинні здійснювати купівлю пропускної спроможності до моменту безпосереднього продажу електричної енергії на всіх ринках електричної енергії, що не надає можливості спрогнозувати обсяг вільної генеруючої потужності (оскільки на момент проведення аукціону з доступу до пропускної спроможності, електрична енергія ще не продана на ринку ДД, а торги на РДН/ВДР ще взагалі не відбулись) для здійснення експорту електричної або її браку для здійснення імпорту електричної енергії.

Разом з тим, наявність внутрішньодобових аукціонів, які проводились в добі постачання, передбачають можливість здійснювати планування виробництва та, відповідно продажу електричної енергії, оскільки учасники можуть адаптувати обсяги пропускної спроможності під необхідний обсяг експорту та/або імпорту електричної енергії.

Таким чином, НКРЕКП не передбачивши проведення внутрішньодобових аукціонів в добі постачання з розподілу доступу до міждержавних перетинів, обмежило учасників у продажі електричної енергії на експорт.

Крім того, ч. 1 ст. 42 Закону встановлено, що розподіл пропускної спроможності міждержавних перетинів має здійснюватися скоординовано з відповідним оператором системи передачі суміжної держави із застосуванням спільних скоординованих процедур розподілу, у тому числі з можливістю застосування єдиної валюти. У разі якщо комерційні обміни між двома державами (енергосистемами) можуть впливати на фізичні перетоки інших держав (енергосистем), механізм управління обмеженнями має координуватися з усіма заінтересованими операторами системи передачі.

Згідно із ч. 2 ст. 42 Закону спільний скоординований механізм управління обмеженнями та процедури розподілу пропускної спроможності мають застосовуватися до міждержавних перетинів із державами - сторонами Енергетичного Співтовариства.

Проведення спільного скоординованого розподілу пропускної спроможності здійснюється оператором системи передачі або надається ним оператору системи передачі суміжної держави чи іншій юридичній особі, узгодженій оператором системи передачі та оператором системи передачі суміжної держави.

До того ж, положення щодо необхідності впровадження координації доступу з до пропускної спроможності міждержавних перетинів суміжних держав - сторін Енергетичного Співтовариства, передбачені Регламентом (ЄС) 714/2009, який підлягає обов`язковій імплементації в національне законодавство України відповідно до Угоди про асоціацію.

Проте, оскаржуваною постановою не вирішено питання проведення спільних аукціонів з доступу до міждержавного перетину між мережами оператора системи передачі України та операторами системи передачі сусідніх держав-сторін Енергетичного Співтовариства.

Крім того, ч. 9 ст. 38 Закону передбачено, що зменшення фізичного права на передачу може застосовуватися оператором системи передачі як захід забезпечення стандартів операційної безпеки в ситуаціях, коли неможлива передиспетчеризація або зустрічна торгівля. Такі зменшення фізичного права на передачу повинні мати недискримінаційний характер.

Визначення понять «передиспетчеризація» та «зустрічна торгівля» наведені в п.1.3 Порядку збору та передачі даних щодо функціонування ринку електричної енергії для оприлюднення на платформі прозорості ENTSO-E, затвердженого постановою НКРЕКП від 19.06.2018 року № 459, згідно з якими:

Передиспетчеризація - захід, активований ОСП та/або іншими операторами систем передачі щодо зміни графіка виробництва/споживання з метою зміни величин фізичних перетоків електроенергії в системі передачі та врегулювання обмеження пропускної спроможності;

Зустрічна торгівля - обмін енергією між двома торговими зонами, ініційований операторами систем передачі з метою врегулювання фізичного обмеження пропускної спроможності.

Визначення поняття «зменшення розподіленої пропускної спроможності міждержавного перетину» або зменшення ФПП наведене в п.1.2. Правил управління обмеженнями, згідно з яким: зменшення розподіленої пропускної спроможності міждержавного перетину - зменшення обсягу фізичного права на передачу через виникнення ситуації, за якої міждержавний перетин, за яким вже розподілена пропускна спроможність, не може прийняти всі фізичні потоки електроенергії з метою здійснення експортно-імпортних операцій учасниками ринку через неможливість дотримання операційної безпеки мережі.

Таким чином, Закон імперативно встановлює методи, які повинні застосовуватися ОСП з метою забезпечення операційної безпеки мережі, а саме, зустрічна торгівля, передиспетчиризація, зменшення ФПП. При цьому, зменшення ФПП як захід забезпечення операційної безпеки застосовується в останню чергу.

Разом з тим, сукупність заходів, що застосовуються оператором системи передачі у разі виникнення обмежень, за яких міждержавний перетин не може прийняти всі фізичні потоки електроенергії, що є результатом експортних та імпортних операцій з електричною енергією учасників ринку, через недостатність пропускної спроможності міждержавного перетину та/або системи передачі електроенергії, а також процедури, що застосовуються аукціонним офісом та/або оператором системи передачі для управління обмеженнями пропускної спроможності міждержавних перетинів визначені в Правилах управління обмеженнями.

Так, пункти 2.2-2.5 Додатку № 1 «Методи управління обмеження» до Правил управління обмеженнями, передбачають, що єдиним методом управління обмеження у випадках обмеження використання міждержавних перетинів відповідно до договорів щодо паралельної роботи, аварійного ремонту міждержавних ліній електропередачі та обладнання системи передач, припинення паралельної (радіальної) роботи об`єднаної енергетичної системи України (або її частин) з енергосистемами суміжних держав (або їх частинами), надходження вимоги сусіднього системного оператора є зменшення ФПП.

Таким чином, оскаржувана постанова звужує перелік методів управління обмеженнями, що підлягають застосуванню ОСП у випадку загрози операційної безпеки, що безпосередньо порушує вимоги ч. 9 ст. 38 Закону та завдає істотної шкоди заявнику ФПП якого підлягає зменшенню.

Крім того, Постанова №763 не врегульовує питання проведення внутрішньодобових аукціонів в добі постачання з розподілу доступу до пропускних спроможностей міждержавних перетинів, а отже не відповідає положенням ст. 39 Закону.

Більш того, Постановою №763 не передбачено проведення спільного скоординованого розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів із суміжними державами-сторонами Енергетичного Співтовариства, отже,зміст оскаржуваних положень постанови не узгоджується ні положенням Закону, ні Угоді про Асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони. Вказане свідчить про невідповідність Постанови №763 актам вищої юридичної сили та як наслідок вбачаються ознаки очевидної протиправності таких положень.

Разом з тим, у випадку зменшення ФПП та виплати компенсації за їх зменшення, в порядку встановленому Постановою №763, учасники позбавленні можливості скоригування податкових накладних, відтак дані податкового обліку та фактичні операції з доступу до міждержавного перетину будуть відрізнятися, що зумовить покладення податкових санкцій з боку податкових органів.

Заявник акцентує у вагу на тому, що НЕК «Укренерго» на виконання положень Постанови №763 не використовує, а ні зустрічну торгівлю, а ні передиспетчеризацію і відповідно зменшує для заявника пропускну спроможність, яку було розподіллено.

Враховуючи такі дії оператора системи передачі, АТ «ДТЕК Західенерго» втрачає можливість експортувати електричну енергію та несе збитки за укладеними експортними контрактами.

Відтак, із заяви та наданих заявником доказів вбачається, що оскаржувані положення Постанови №763 мають ознаки невідповідності актам вищою юридичної сили та впливають своїм змістом на обсяг прав та інтересів заявника. При цьому, суд наголошує, що перевірка безпосередньо правомірності/протиправності оскаржуваної постанови відповідача має бути здійснена судом саме при вирішенні спору по суті.

Крім того, суд вважає обґрунтованими доводи заявника щодо порушення його прав та інтересів, враховуючи здійснюванні обмеження оператором системи передачі в частині зменшення пропускної спроможності, яку було ним розподіллено для заявника.

За таких обставин, застосовування у даній справі заходу забезпечення позову, важливо запобігти настанню ще більших негативних для позивача наслідків та збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, водночас, не порушуючи при цьому, прав та охоронюваних законом інтересів відповідача або будь-яких осіб.

Тож, зазначене, дає підстави для висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову в цій справі шляхом зупинення дії постанови в певній частині, може призвести до порушення прав позивача, суттєво вплинути на його господарське становище, що істотно ускладнить або навіть унеможливить здійснення ефективного захисту та поновлення його прав і законних інтересів, в разі визнання їх судом порушеними та задоволення цього позову, оскільки, у випадку задоволення позову, позивач буде вимушений докласти значних зусиль для відшкодування матеріальної шкоди та збитків.

Позивачем було обґрунтовано, що до ухвалення рішення у справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам, з метою захисту яких він звернувся до суду, або захист цих прав та інтересів стане неможливим після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі або для їх поновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами та не зумовить фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Водночас, суд вважає вжиття заходу забезпечення позову шляхом зупинення дії пунктів оскаржуваної постанови, яка має ознаки нормативно-правового акту, є найбільш дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам для заявника.

При цьому, слід врахувати, що статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, як види забезпечення позову, так і випадки забезпечення позову, які не допускаються, зокрема, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо встановлення державних регульованих цін (тарифів) на ринку електричної енергії та природного газу, затвердження методик (порядків) їх встановлення (формування, розрахунку).

Однак, дослідивши зміст заяви про забезпечення позову у даній справі, положення пункту 6 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, не поширюються на заяву про забезпечення позову, подану у даній справі, оскільки оскаржувана постанова не встановлює ціни та тарифи на ринку електричної енергії та не встановлює методику їх встановлення, а стосується Правил управління обмеженнями та Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.

Враховуючи викладене, твердження, викладені заявником у заяві про забезпечення позову, на переконання суду, є обґрунтованими, а тому, у даному випадку заява підлягає задоволенню.

Крім цього, за приписами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі повинні бути зазначені окрім іншого й: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно, вірність та повнота зазначення такої інформації є вимогою до форми ухвали в розумінні ст. 156 КАС України.

За змістом частини 1 статті 12 Закону «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Тому, враховуючи що позивачем у даній справі й відповідно - стягувачем, не є суб`єкт владних повноважень, тому такий строк встановлено терміном 3 роки.

Керуючись статтями 150-154, 241, 248, 256, 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

1. Заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про забезпечення позову - задовольнити.

2. Зупинити дію Додатку 1 та Додатку 2 до Правил управління обмеженнями, розділу III, пункту 4.1.7 глави 4.1 та глав 4.2 - 4.11 розділу IV, розділу V, розділу VI, глави 7.1, пункту 7.2.3 глави 7.2 та глави 7.3 розділу VII, пунктів 8.4.3 та 8.4.4 глави 8.4 розділу VIII, розділів IX та X Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів, затверджених постановою НКРЕКП від 03.04.2020 року № 763 «Про затвердження Правил управління обмеженнями та Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів», з урахуванням змін внесених постановами НКРЕКП від 30.09.2020 року № 1780, від 06.09.2021 року № 1501, від 29.09.2021 року № 1663.

3. Зупинити дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03.04.2020 року № 763 «Про затвердження Правил управління обмеженнями та Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів», з урахуванням змін внесених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2020 року № 1780, від 06.09.2021 року № 1501, від 29.09.2021 року № 1663, в частині втрати чинності розділу XII Порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів, в частині їх застосування у правовідносинах за участю АТ «ДТЕК Західенерго».

4. Дана ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Стягувач: Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» (79026, Львівська область, м. Львів, вул. Козелецька, 15, ).

Боржник: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 19, ).

Строк пред`явлення ухвали до виконання до « 22» жовтня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.І. Келеберда