Справа № 240/3781/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
20 жовтня 2021 року м. Житомир справа № 240/3781/21
категорія 111010000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Пропан" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,
Ухвалою від 05 квітня 2021 року відкрито провадження у справі №240/3781/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Крім того, 03 червня 2021 року Дочірнє підприємство "Пропан" надіслало до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому серед іншого зазначило також про те, що метою забезпечення дотримання вимог законодавства в частині обладнання резервуарів рівнемірами, ним 03.02.2020 був укладений з ТОВ «Тестрайт» договір №ДП101/2020-Т на поставку відповідного обладнання. Однак, через форс-мажорні обставини, а саме введення карантинних обмежень для запобігання виникненню та поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), у визначені договором строки поставку обладнання здійснено не було. З огляду на що, Дочірнє підприємство "Пропан" вважає, що не обладнання в період з 01.04.2020 по 03.04.2020 резервуарів з пальним на акцизному складі рівнемірами-лічильниками сталося не через вину позивача чи інших осіб, а як наслідок непереборної сили, що унеможливила виконання зобов`язань ТОВ «Тестрайт» перед Дочірнім підприємством "Пропан".
07 червня 2021 року на електронну пошту суду надійшли письмові пояснення Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в яких відповідач з приводу доводів Дочірнього підприємства "Пропан" про відсутність підстав для проведення його фактичної перевірки зазначив, що згідно інформації з Реєстру, управлінням було встановлено, що в період з 01.04.2020 по 03.04.2020 підприємство не обладнало рівноміром-лічильником резервуар, в якому зберігалось пальне (газ скраплений) та не зареєстрував в Реєстрі рівномір-лічильник та витратомір-лічильник на акцизному складі за адресою: м. Хмельницький, проспект Миру, 40. Водночас, відповідно до вимог пп.81.1 ст. 81 ПК України в наказі на проведення перевірки достатньо зазначити підставу для її проведення, визначену нормами ПК України. З огляду на вказане, відповідач зауважив, що відсутність в наказі на проведення фактичної перевірки детального опису підстави для її проведення жодним чином не порушує вимог статті 81 ПК України та не зумовлює протиправність оскаржуваного податкового-повідомлення рішення.
17 червня 2021 року до суду надійшли заперечення Головного управління ДПС у Хмельницькій області на відповідь на відзив, а 05 липня 2021 року письмові пояснення Дочірнього підприємства "Пропан".
Протокольною ухвалою суду, винесеною без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання від 05 липня 2021 року закрито підготовче провадження та розпочато розгляд адміністративної справи №240/3781/21 по суті.
16 серпня 2021 року Дочірнє підприємство "Пропан" подало до суду письмові пояснення в яких зазначило, що в його діях не може мати місце податкове правопорушення, передбачене пп..230.1.2 п.230.1 ст. 230 ПК України, оскільки підприємство не здійснює зберігання пального, доказом чого є відсутність у підприємства відповідної ліцензії на зберігання пального, передбаченої нормами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Крім того, 16 серпня 2021 року на електронну пошту суду надійшли письмові пояснення Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в яких відповідач щодо доводів Дочірнього підприємства "Пропан" про відсутність у нього ліцензії на зберігання пального зазначив, що згідно з ч. 16 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» суб`єкт господарювання має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії. Відтак, Дочірнє підприємство "Пропан", як суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, має право й здійснювати його зберігання, а діяльність з реалізації пального апріорі включає в себе діяльність з його зберігання.
Під час судового розгляду справи представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов у повному обсязі. Натомість, представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Після заслуховування позиції сторін та дослідження наявних у матеріалах справи доказів, судом винесено протокольну ухвалу про перехід до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що Головним управління ДПС у Хмельницькій області на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України був прийнятий наказ від 27 липня 2020 року №1284 "Про проведення фактичної перевірки", яким передбачено провести з 28 липня 2020 року тривалістю 10 діб фактичну перевірку Дочірнього підприємства «Пропан» за адресою: м. Хмельницький, пр-т Миру, 40, з питань дотримання ним вимог Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та інших нормативно-правових актів, які регулюють ліцензування, виробництво, обіг та зберігання пального, за період діяльності з 01.07.2019 по 06.08.2020 (том 1 а.с.11).
На виконання вищезазначеного наказу від 27 липня 2020 року №1284 "Про проведення фактичної перевірки" та підставі відповідних направлень від 27.07.2020 №1388 та від 27.07.2020 №1389 (том 1 а.с.118-119) посадові особи Головного управління ДПС у Хмельницькій області в період з 29.07.2020 по 05.08.2020 провели фактичну перевірку Дочірнього підприємства «Пропан» за місцем здійснення діяльності: м. Хмельницький, пр-т Миру, 40.
За наслідками перевірки був складений акт від 29.07.2020 №0201/22-01-32-01/30928236.
Зі змісту акту від 29.07.2020 №0201/22-01-32-01/30928236 вбачається, що під час перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Хмельницькій області було встановлено, що: «Дочірнє підприємство «Пропан» зареєстроване платником акцизного податку з реалізації пального акцизний склад розміщений за адресою: м. Хмельницький, пр-т Миру, 40 та зареєстрований за номером 1006379.
Суб`єктом господарювання відомості до Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі внесено 04.04.2020.
Разом з тим, відповідно до вимог пп. 230.1.2. п. 230.1 ст. 230 ПК України, акцизні склади, на території яких здійснюється зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками.
З огляду на зазначене, посадовими особами Головного управління ДПС у Хмельницькій області в акті від 29.07.2020 №0201/22-01-32-01/30928236 був зроблений висновок про порушення Дочірнім підприємством «Пропан» п.п.230.1.2 п. 230.1 ст.230 ПК України, яка полягало у відсутності в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників на акцизному складі введених в експлуатацію резервуарів чи рівномірів суб`єкта господарювання в період з 01.04.2020 по 03.04.2020 (том 1 а.с.120-121).
На акт перевірки від 29.07.2020 №0201/22-01-32-01/30928236 Дочірнє підприємство «Пропан» в порядку статті 86 ПК України подало свої заперечення (том 1 а.с.16-20).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступного.
Підпунктом 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України, від 02 грудня 2010 року №2755-VІ із змінами та доповненнями (далі - ПК України) визначено, що контролюючими органами щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи, є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи).
Згідно п.п. 19.1.14 п. 19-1.1 ст. 19 ПК України, контролюючі органи здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.
Способом здійснення податкового контролю є перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Положеннями підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Зі змісту вищезазначених правових норм вбачається, що фактична перевірка проводиться за наявності визначених законом підстав для проведення такої перевірки та за умови пред`явлення посадовими особами контролюючого органу службового посвідчення, направлення на проведення перевірки та копії наказу про проведення перевірки.
Відповідно до положень статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав:
- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80 ПК України);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України);
- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп.80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України);
- неподання суб`єктом господарювання в установленим законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп.80.2.4 п.80.2 ст. 80 ПК України);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (пп.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України);
- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (пп.80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК України);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України).
В контексті наведеного суд відмічає, що фактична перевірка проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом за обов`язкової наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.
Тобто, для проведення фактичної перевірки має існувати хоча б одна з вказаних вище обставин (підстав для проведення перевірки), яка надасть право контролюючому органу застосувати вказану правову норму та призначити проведення такої перевірки.
Із наказу Головного управління ДПС у Хмельницький області вбачається, що підставою для його винесення та призначення фактичної перевірки Дочірнього підприємства «Пропан» є підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а метою здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства під час провадження діяльності, пов`язаної з обігом пального (том 1 а.с.11).
Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України підставою проведення фактичної перевірки є наявність/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Отже, в контексті спірних правовідносини передумовами проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є:
- наявність у контролюючого органу або отримання контролюючим органом в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства в частині обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.
- здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу пального.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимог Дочірнє підприємство "Пропан" зазначало, що в наказі Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 27.07.2020 №1284, на підставі якого проводилась фактична перевірка, в якості підстави для її проведення зазначено лише пп.80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК України та не вказано при цьому на підставі яких документів контролюючим органом отримано інформацію про можливі порушення підприємством законодавства щодо реєстрації рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі на акцизному складі №1006379 за адресою: м. Хмельницький, проспект Миру, 40 в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та/або рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.
Проаналізувавши під час розгляду справи наказ Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 27.07.2020 №1284 про проведення фактичної перевірки Дочірнього підприємства "Пропан" суд встановив, що в ньому дійсно відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, окрім як на норму, що регулює питання призначення перевірки, - підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Таким чином, суд зауважує, що з метою надання оцінки правомірності чи неправомірності наказу про призначення фактичної перевірки на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, дослідженню підлягають обставини, які фактично стали підставою для призначення такої перевірки, а саме наявність у контролюючого органу чи отримання останнім у встановленому законом порядку інформації про порушення платником законодавства.
Під час розгляду справи Головне управління ДПС у Хмельницькій області з даного приводу пояснило, що інформаційна система «Податковий блок» надає управлінню доступ до інформації з бази даних Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі. Саме наявна у вказаній системі інформація свідчила про можливі порушення Дочірнім підприємством "Пропан" вимог законодавства щодо реєстрації рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі на акцизному складі №1006379 за адресою: м. Хмельницький, проспект Миру, 40, та як наслідок стала підставою для призначення фактичної перевірки.
Перевіривши вказані доводи відповідача, суд встанови наступне.
Єдиний державний реєстр витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі це електронна база даних, яка містить податкову інформацію про розпорядників акцизних складів, наявні у них акцизні склади, розташовані на акцизних складах резервуари, витратоміри та рівнеміри, їх серійні (ідентифікаційні) номери, а також дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів.
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2017 року №891, створення та ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачу облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів.
Процедуру створення та ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі (далі - Реєстр), а також порядок передачі облікових даних (обсягу обігу та залишку пального) з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, визначені Порядком ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2017 року № 891 (далі Порядок №891).
Пунктом 4 Порядку №891 передбачено, що програмним продуктом, який забезпечує функціонування Реєстру, є набір комп`ютерних програм і пов`язаних з ними даних, що дають змогу: вести в Реєстрі за кожним розпорядником акцизного складу облік обсягу обігу та залишку пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД у розрізі всіх наявних у розпорядника акцизного складу акцизних складів, де повинні бути встановлені (розташовані) витратоміри та рівнеміри; вести в Реєстрі уніфіковану нумерацію всіх резервуарів у розрізі акцизних складів, на яких вони розташовані; переглядати внесену до Реєстру за кожним розпорядником акцизного складу інформацію про всі наявні у нього акцизні склади, розташовані на них резервуари, витратоміри і рівнеміри та облікові дані щодо обсягу обігу та залишку пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД у розрізі акцизних складів.
Згідно з підпунктами 1-4 пункту 5 Порядку №891, електронні документи для наповнення Реєстру, які формуються розпорядниками акцизних складів та надсилаються до Реєстру за кожним місцем розташування акцизного складу, містять, зокрема: інформацію про акцизний склад з уніфікованим номером в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, розташовані на такому акцизному складі резервуари з уніфікованою нумерацією, про назви, моделі, серійні (ідентифікаційні) номери витратомірів, установлених у кожному місці відпуску пального шляхом наливу з акцизного складу, та назви, моделі, серійні (ідентифікаційні) номери рівнемірів, установлених на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на такому акцизному складі; дату встановлення, заміни, опломбування, технічного обслуговування, ремонту, повірки, калібрування витратоміра, рівнеміра, резервуара, відомості щодо організацій та осіб, які проводили такі роботи.
Електронні документи для наповнення Реєстру, що містять інформацію, зазначену у підпунктах 1-4 пункту 5 цього Порядку, формуються та надсилаються розпорядниками акцизних складів одноразово до початку введення в дію Реєстру та в разі зміни такої інформації. Інформація про витратоміри та рівнеміри вноситься до Реєстру після настання строків їх встановлення, визначених Податковим кодексом України (пункт 6 Порядку №891).
Відповідно до норм Порядку №891 зазначена позивачем у вказаних довідках інформація була відображена в Єдиному державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі та в інформаційній системі «Податковий блок», що підтверджується наявними у матеріалах справи скрін-шотами з ІС «Податковий блок» (том 1 а.с.202-205).
Згідно з пунктом 13 Порядку №891, інформація, що міститься в електронних документах для наповнення Реєстру та в Реєстрі, використовується посадовими особами контролюючих органів під час виконання ними функцій, передбачених підпунктом 19-1.1.14 пункту 19-1.1 статті 19-1 та абзацом першим пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України.
Вищезазначене свідчить на користь висновку, що в Головного управління ДПС у Хмельницькій області була наявна інформація, на підставі якої контролюючий орган зробив висновок про можливі порушення позивачем законодавства щодо реєстрації рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі на акцизному складі №1006379 за адресою: м. Хмельницький, проспект Миру, 40, а відтак на момент прийняття наказу від 27.07.2020 №1284 про проведення фактичної перевірки Дочірнього підприємства "Пропан" існували передбачені пп.80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК України підстави для призначення та проведення фактичної перевірки позивача.
Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач надав до суду докази наявності дійсних, фактичних підстав для здійснення податкового контролю за діяльністю Дочірнього підприємства "Пропан" у формі проведення фактичної перевірки, а тому доводи позивача в цій частині суд відхиляє.
Відповідно до пункту 83.1 статті 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є порушення позивачем вимог п.п.230.1.2 п. 230.1 ст.230 ПК України.
В той час, як Довідка про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри з уніфікованим номером акцизного складу 1006379 була зареєстрована в Реєстрі 04.04.2020.
В Таблиці №1 «Інформація щодо розташованих на акцизному складі пального стаціонарних резервуарів та установлених на них рівнемірів» до вищезазначеної довідки Дочірнім підприємством "Пропан" було вказано, що на ємності для скрапленого газу з серійним номером резервуара 557 (об`ємом 10 м3) 03.04.2020 був установлений рівнемір, зареєстрований за №042804.
В Таблиці №2 «Інформація щодо витратомірів, установлених на акцизному складі пального на місцях відпуску пального з акцизного складу» до вищезазначеної довідки Дочірнім підприємством "Пропан" було вказано інформацію про зареєстрований витратомір серійний №6638.
Виходячи з вищезазначеного, був зроблений висновок, що в період з 01.04.2020 по 03.04.2020 Дочірнє підприємство "Пропан" здійснювало зберігання скрапленого газу без обладнання рівноміром-лічильником введеного в експлуатацію резервуару №557, в якому зберігалось пальне (скраплений газ) та без реєстрації його в Реєстрі, а також без реєстрації в Реєстрі витратоміра-лічильника на акцизному складі за адресою: м.Хмельницький, проспект Миру, 40 (том 1 а.с.с120-121).
Обґрунтовуючи протиправність висновків акту перевірки, представник позивача вказує на те, що у період з 01.04.2020 по 03.04.2020 зберігання пального не здійснювались на всіх об`єктах підприємства, у зв`язку з карантином. Крім того, в підприємства відсутня відповідна ліцензія на право зберігання пального, а тому штрафні санкції відповідно до п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України застосовані неправомірно.
В свою чергу, відповідач зазначає, що до 01.01.2020 всі резервуари та місця відпуску пального на акцизному складі повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, які зареєстровані у Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників, тоді як позивач зберігав пальне (скраплений газ) без дотримання зазначених вимог.
Вирішуючи спірні правовідносини та надаючи оцінку доводам сторін, суду зазначає наступне.
Вимоги щодо обладнання витратомірами-лічильниками кожного місця відпуску пального наливом з акцизного складу та рівнемірами - лічильниками рівня пального у резервуарі (далі - рівнеміри-лічильники) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованих на акцизних складах, на території яких здійснюється, зокрема, реалізація пального, та вимоги, яким повинні відповідати витратоміри-лічильники та рівнеміри - лічильники визначені встановлені підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України.
Відповідно до підпунктів 1 і 2 пункту 2 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №891 від 22.11.2017 на виконання статті 230 ПК України, витратомір-лічильник - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для безперервного вимірювання, запам`ятовування та відображення у фактичних умовах вимірювання кількості пального, що проходить через вимірювальний перетворювач у закритих, повністю заповнених трубопроводах. Рівнемір - лічильник рівня пального у резервуарі - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для вимірювання рівня пального, за яким обчислюється об`єм пального, що перебуває у резервуарі, за градуювальною таблицею резервуара.
Реєстрація витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників в Реєстрі здійснюється на підставі довідки про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри, форму якої затверджено наказом Міністерства фінансів України від 27.11.2018 № 944.
Відповідно до абзацу п`ятого підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Кодексу паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.
Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що кожний введений в експлуатацію стаціонарний резервуар, розташований на акцизному складі, повинен бути обладнаний рівнеміром-лічильником, який повинен відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. Кожне місце відпуску пального наливом з акцизного складу, розташоване на акцизному складі, повинно бути обладнане витратомірами-лічильниками. Однак, функції витратомірів-лічильників можуть виконувати встановлені на акцизних складах паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства.
За визначенням статті 1 закону України від 15.01.2015 № 124 "Про технічні регламенти та оцінку відповідності" оцінка відповідності - процес доведення того, що задані вимоги, які стосуються продукції, процесу, послуги, системи, особи чи органу, були виконані; документ про відповідність - декларація (в тому числі декларація про відповідність), звіт, висновок, свідоцтво, сертифікат (у тому числі сертифікат відповідності) або будь-який інший документ, що підтверджує виконання заданих вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності.
Отже, обов`язковими умовами виконання встановленими на акцизних складах паливороздавальними та/або оливороздавальні колонками функцій витратомірів-лічильників, є наявність позитивних результатів їх повірки або оцінки відповідності, проведених відповідно до законодавства, та підтверджених відповідними документами, що підтверджують відповідність цих колонок вимогам до витратомірів-лічильників, та їх реєстрація в Реєстрі .
Відповідно до пункту 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.
За визначенням підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
За змістом підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.
Положеннями пп. 230.1.2 п. 230.1 ст.230 ПК України також передбачено, що платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Відповідно до п. 18 підрозділу 5 розділу XX ПК України норми 128-1.1 статті 128 цього Кодексу застосовуються з 1 квітня 2020 року до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу).
В контексті наведеного, суд відмічає, що санкція встановлена п.128-1.1 ст.128 ПКУ застосовується не конкретно за реалізацію пального за відсутності встановлених витратомірів-лічильників на кожному місці відпуску пального наливом, а у випадку виробництва, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального, за відсутності встановлених витратомірів-лічильників на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірів-лічильників рівня таких товарів (продукції) у резервуарі. При цьому, такі витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники повинні бути зареєстровані у Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників.
Отже, санкція передбачена п.128-1.1 ст.128 ПК України застосовується не тільки за не обладнання, але й за відсутність реєстрації рівнемірів-лічильників та витратомірів- лічильників у Реєстрі.
Спірним податковим повідомленням-рішенням до позивача були застосовані штрафні санкція за зберігання скрапленого газу у введеному в експлуатацію резервуарі №557 без його обладнання рівноміром-лічильником та за відсутність реєстрації в Реєстрі витратоміра-лічильника на акцизному складі за адресою: м.Хмельницький, проспект Миру, 40.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що безпідставність доводів позивача про те, що у період з 01.04.2020 по 03.04.2020 зберігання пального ним не здійснювалось.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що Довідка про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри з уніфікованим номером акцизного складу 1006379 була зареєстрована Дочірнім підприємством "Пропан" в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі лише 04.04.2020 (том 1 а.с.35-37). В Таблиці №1 «Інформація щодо розташованих на акцизному складі пального стаціонарних резервуарів та установлених на них рівнемірів» цієї довідки вказано, що на ємності для скрапленого газу з серійним номером резервуара 557 (об`ємом 10 м3) 03.04.2020 був установлений рівнемір, зареєстрований за №042804. В Таблиці №2 «Інформація щодо витратомірів, установлених на акцизному складі пального на місцях відпуску пального з акцизного складу» до цієї довідки вказано інформацію про зареєстрований витратомір серійний №6638.
Зазначені обставини свідчать про те, що станом на 01.04.2020 Дочірнім підприємством "Пропан" на АГЗП за адресою: м.Хмельницький, проспект Миру, 40 зберігалося пальне за відсутності зареєстрованих у Реєстрі витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників, що є порушенням пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України та підставою для застосування штрафу відповідно до п.128-1.1 статті 128 ПК України.
Враховуючи вищенаведене, безпідставним є посилання позивача на встановлення ним та випробування обладнання - рівнеміра, "здійснення технічного проливу". Ці дії позивач мав би провести ще до обладнання резервуару рівнеміром-лічильником, в якому зберігався скраплений газ.
Позивачем не надано документів, які б підтверджували обладнання резервуарів рівнемірами-лічильниками станом на момент 01.04.2020 - 02.04.2020, та не надано квитанцій, що підтверджують внесення витратомірів-лічильників та рівнемірів- лічильників до Реєстру.
Також суд вважає безпідставними та такими, що не спростовують висновки суду про здійснення в спірний період зберігання пального, доводи позивача про відсутність у нього ліцензії на зберігання пального, оскільки згідно з ч. 16 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» суб`єкт господарювання має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.
Дочірнє підприємство "Пропан" як суб`єкт господарювання, який має ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, має право також здійснювати його зберігання без отримання ліцензії на право зберігання пального.
Враховуючи зазначені обставини, суд вважає правомірними висновки відповідача щодо порушення позивачем підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України.
Стосовно твердження позивача про порушення компетенції і повноважень контролюючого органу при винесенні оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.
У позові Дочірнє підприємство "Пропан" стверджує, що податкове повідомлення- рішення за результатами фактичної перевірки позивача мало право приймати Головне управління ДПС у Житомирській області, оскільки саме воно є територіальним органом ДПС за основним місцем обліку підприємства. В обґрунтування своє позиції посилається на наказ ДПС України від 04.09.2020 №470 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків".
Під час розгляду справи судом встановлено, що Дочірнє підприємство "Пропан" дійсно зареєстроване та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Житомирській області. Разом з тим, фактична перевірка здійснювалась господарської одиниці Дочірнього підприємства "Пропан" АГЗП за адресою: м.Хмельницький, проспект Миру, 40. Однак, обґрунтовуючи свої доводи в цій частині позивач керується наказом ДПС України від 04.09.2020 №470 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків", який є документом, що носить суто рекомендаційний характер.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що оскаржуване в даній справі податкове повідомлення-рішення винесене Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області з дотриманням норм ПК України за місцем проведення фактичної перевірки, тому доводи позивача з даного приводу безпідставні.
Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати відповідно до положень статті 139 КАС України на користь позивача не присуджуються.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович