Справа № 404/1643/20
Суддя: Павелко І. Л.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/1643/20
Номер провадження 2-а/404/146/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Павелко І.Л.

за участі секретаря Проскурня О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира взводу 1 роти 1 батальону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП Пастушенко Руслана Васильовича, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП Національної поліції України про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до командира взводу 1 роти 1 батальону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП Пастушенко Руслана Васильовича, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП Національної поліції України, в якому просить визнати дії командира взводу №1 роти №1 батальйону УШІ в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Пастушенко Руслана Васильовича щодо застосування адміністративного затримання відносно ОСОБА_1 , - протиправними; визнати дії командира взводу №1 роти №1 батальйону УШІ в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Пастушенко Руслана Васильовича щодо застосування фізичної сили відносно ОСОБА_1 , - протиправними; визнати дії командира взводу №1 роти №1 батальйону УШІ в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Пастушенко Руслана Васильовича щодо застосування кайданок відносно ОСОБА_1 , - протиправними; визнати дії командира взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Пастушенко Руслана Васильовича щодо доставлення до Кропивницького відділу поліції Кравченка Сергія Сергійовича, - протиправними; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 540020 від 04.03.2020 року.

Позивач вважає дії інспектора протиправними, а винесену постанову незаконною, виходячи з наступного.

03.03.2020 року близько 22:40 позивач, рухався на транспортному засобі ТОУОТА RAV 4, номерний знак НОМЕР_1 , та був зупинений поліцейським, який пояснив, що повинен підїхати інший екіпаж поліції, який начебто зафіксував правопорушення.

Підїхав командир взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 та повідомив, що позивачем порушено ПДР України, а саме о 22:24 в м. Кропивницький, на нерегульованому

перехресті вулиць Вокзальна-Тельнова при повороті ліворуч не надав дорогу пішоходам, які проходили проїздну частину.

На підтвердження причетності транспортного засобу під його керуванням до адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, позивач попрохав поліцейського ознайомити мене з відповідним відео-доказом чи іншими доказами - інформацією щодо причетності транспортного засобу до адміністративного правопорушення, як причину зупинки транспортного засобу. На фоні даних подій з поліцейським ОСОБА_2 виникла суперечка та останній повідомив, що позивача затримано і буде доставлено до Кропивницького відділу поліції.

Відносно «встановлення особи», як причини адміністративного затримання необхідно зазначити, що посвідчення водія та паспорт громадянина України у позивача при собі були, особисто неодноразово були пред`явлені поліцейському для перевірки, що підтверджується даними постанови серії НК № 540020 від 04.03.2020 року та протоколу АЗ №112671 від 04.03.2020 року, а саме документ що посвідчує особу - посвідчення водія НОМЕР_2 від 28.09.2016 року.

Крім того, позивач вказав, що він особисто проходив службу в роті №4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП з 20.09.2017 року по 15.11.2019 року разом з поліцейським ОСОБА_2 і вони особисто знайомі.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, її форма не відповідає чинному бланкові на момент її винесення, так як не дійсна вже більше року, що вказує на її незаконність, що підтверджується бланками старої та нової форми постанов, які додано до матеріалів справи з первинною позовною заявою та міститься в матеріалах справи.

Відеозапис, відомості про який зазначено в змісті оскаржуваної постанови та мені так і не продемонстровано, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17).

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили, заяв та клопотань до суду не подали.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що командиром взводу 1 роти 1 батальону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП Пастушенко Р.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2100890, в якій зазначено, що НК № 540020 року о 22-24 год. керуючи транспортним засобом ТОУОТА RAV 4, номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вул. Вокзальна та Тальнова в м. Кропивницькому водій керуючи вище вказаним транспортним засобом на регульованому перехресті не надав перевагу пішоходам які переходили проїзну частину на яку він повертав, чим порушив п.п. 16.2 та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП (а.с.7).

На підставі чого, відповідачем притягнуто громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.
Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 16.2 ПДР України на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні адміністративного позову щодо оскарження дії суб`єкта владних повноважень суд у відповідності до положень ч. 3 ст. 2 КАС України перевіряє чи прийнято воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В постанові, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного

правопорушення, і зазначити мотиви відмови від інших доказів, на які посилається правопорушник, або вказаних останнім доводів.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.
Виходячи із норм викладених в ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно п. 2.3 «б» ПДР України водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 16.2 ПДР України на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Під час руху через перехрестя водії зобов`язані забезпечити права пішоходів на першочерговість руху, прописані у ст. 17 Закону України «Про дорожній рух». Даним пунктом Правил також визначений особливий порядок руху велосипедистів, які рухаються прямо проїзною частиною.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП встановлено, що Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними

приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 згідно розділу 111 пункту 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньої дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Крім того, позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги не зробив жодних посилань, та не надав жодних доказів як на підставу свої заперечень щодо відсутності в його діях порушень Правил дорожнього руху України з чого можна було б зробити висновок про те, що дії поліцейського в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП є неправомірними, а постанову про притягнення до адміністративної відповідальності було складено з порушеннями норм чинного законодавства України.

Відповідно до відеозапису самого правопорушення наданого инспектором ОСОБА_2 - пішохідний перехід був позначений відповідними знаками та дорожньою розміткою, добре оглядався та не був закритий будь-якими перешкодами. Позивач не надав перевагу пішоходу, яка почала рух через проїзну частину.

Відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду у справі № 751/4821/17 від 04 грудня 2019 року, на нерегульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимоги цього пункту водій транспортного засобу обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу або зупинитися.

Забороняється здійснювати об`їзд пішохода, який перебуває на пішохідному переході незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість з метою «проскочити» перед пішоходом, який ступив на нерегульований пішохідний перехід. Таким чином, водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку, побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.

Забороняється здійснювати об`їзд пішохода, який перебуває на пішохідному переході незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість з метою «проскочити» перед пішоходом, який ступив на нерегульований пішохідний перехід. Таким чином, водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку, побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляху руху пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.

Позивач керував транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, а тому зобов`язаний згідно Правил дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, зокрема стежити за дорожньою обстановкою, у т.ч. і за організацією дорожнього руху та відповідними сигналами світлофорів та при необхідності прийняти потрібні міри до безпечного керування у т.ч. до зниження швидкості руху автомобіля, та його зупинки з метою недопущення проїзду регульованого пішохідного переходу в той час, як на ньому перебувають пішоходи.

Пункт. 1.10 ПДР України, встановлює, що пішохідний перехід це ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1 , 5.35.2 , 5.36.1 , 5.36.2 , 5.37.1 , 5.37.2 , дорожньою розміткою 1.14.1, 1.14.2, 1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки шириною тротуарів чи узбіч.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення відбувався у відповідності до норм чинного законодавства.

Водія було повідомлено про суть скоєного ним правопорушення та роз`яснено його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268, 307, 308 КУпАП (час на відео 23:58).

Вбачається, що під час розгляду даної адміністративної справи позивач особисто відмовився від отримання ним правової допомоги та скористався своїми правами у повній мірі та на власний розсуд.

Під час розгляду справи та прийнятті рішення поліцейським було взято до уваги, досліджено та розглянуто усі наявні докази по справі у встановленому законом порядку і спосіб відповідно до ст.251, 252, 268 КУпАП.

У відповідності до чинного законодавства, розглянувши справу у присутності Позивача, поліцейським у порядку ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП було винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення в межах санкції передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме штраф у сумі 425 гривень, з якою позивач особисто ознайомився та отримав копію.

Постанова складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 та відповідно до ст.283 КУпАП містить всі необхідні реквізити визначені КУпАП, а саме: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Стягнення застосоване без порушення в межах санкції частини 2 статті 122 КУпАП, за якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства.

Працівники патрульної поліції мали обґрунтовані підстави зупинити автомобіль під керуванням позивача у зв`язку із наявною інформацію про порушенням його водієм п.16.2 ПДР України, що в свою чергу зумовило виникнення в поліцейського права на реалізацію повноважень вимагати у позивача пред`явлення документів, які водій зобов`язаний мати та пред`явити на вимогу працівника поліції відповідно до частини 2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» та п. 2.4 «а» та п. 2.1 «а» ПДР України та ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію».

Особу було належним чином повідомлено про причину зупинку його транспортного засобу (час на відео 22:50).

Як вбачається із відеофіксації після зупинки ТЗ під керуванням позивача у відповідності до вимог ст. 32 та п.3 ч.І ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»

йому було декілька разів висловлено законну вимогу щодо необхідності пред`явлення для перевірки у відповідності до п.2.4 та п.2.1 ПДР України посвідчення водія відповідної категорії (час на відео 22:49, 22:59, 23:05,23:07, 23:10,23:27,23:29)

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Позивач таку закону вимогу ігнорував та неодноразово категорично відмовився надати для перевірки посвідчення водія та будь-який інший документ, що встановлює його особу, у зв`язку з відсутністю на його думку складу адміністративного правопорушення у його діях, що він неодноразово особисто підтверджує під час розмови з поліцейськими (час на відео 08:14, 08:25, 08:29, 08:35, 08:39,08:41,08:46).

Доводи позивача та наданий ним відеозапис не спростовують вини позивача у скоєному правопорушенні.

Доводи позивача про те ,що не зазначений прилад яким було зафіксовано адмінправопорушення не спростовує його вини.
Частиною 3 ст. 286 КАС України, встановлено вичерпний перелік рішень, які місцевий загальний суд як адміністративний має право виносити в рамках розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, нормами Кодексу адміністративного судочинства України у даному випадку не передбачено право суду на визнання або не визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними (незаконними), а тому позовні вимоги щодо затримання позивача, застосування фізичної сили тому в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи те, що позов не підлягає задоволенню ,судові витрати покласти на позивача по фактично понесеним витратам.

Керуючись ч. 2 ст. 122, ст. 254, ст.283, 288, 289, 293 КУпАП; ст.ст. 77, 246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до командира взводу 1 роти 1 батальону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП Пастушенко Руслана Васильовича, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП Національної поліції України про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач: командир взводу №1 батальону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП Пастушенко Руслан Васильович, місцезнаходження: вул. Юрія Бутусова, 22 б, м. Кропивницький, 25030;

відповідач: Управління патрульної поліції у місті Кропивницький Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Юрія Бутусова, 22 б, м. Кропивницький, 25030;

відповідач: Департамент патрульної поліції НП України, місцезнаходження: вул. вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048.

Повний текст рішення складено 20.10.2020 року.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда