Справа № 300/5148/21
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2021 р. справа № 300/5148/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області при призначенні пенсії протиправно незараховано до його страхового стажу періоди роботи з 09.01.1979 по 28.01.1981 в профкомі колгоспу "Ленінським шляхом", з 08.05.1992 по 26.10.1998 в спілці селян "Відродження". А тому відповідача слід зобов`язати зарахувати до страхового стажу вказані періоди роботи та провести перерахунок призначеної пенсії з 15.03.2011 з врахуванням вказаних періодів роботи, здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням проведених платежів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при призначенні пенсії пенсійним органом не зараховано до його страхового стажу періоди роботи з 09.01.1979 по 28.01.1981 в профкомі колгоспу "Ленінським шляхом", з 08.05.1992 по 26.10.1998 в спілці селян "Відродження". При цьому, пенсійним органом обґрунтувань такого незарахування ненаведено. Згідно ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Такі ж норми містяться в пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року. Його трудова книжка містить всі необхідні дані, які підтверджують факт роботи у спірний період на посаді голови профкому колгоспу "Ленінським шляхом". Однак надати будь-які докази про отримання заробітної плати немає можливості, оскільки Верховинський районний комітет профспілки працівників сільського господарства після ліквідації колгоспів припинив свою діяльність, документи з особового складу комітету профспілки до архівного відділу Верховинської районної державної адміністрації на зберігання не передавалися. Аналогічно немає відомостей про його роботу та заробітну плату в спілці селян "Відродження" у зв`язку із її ліквідацією, документі в архівних установах відсутні. За наявності записів у його трудовій книжці відповідач вимагаючи від нього додаткові документи для підтвердження періодів роботи в профкомі колгоспу "Ленінським шляхом", в спілці "Відродження", що законом не передбачено, своєю відмовою зарахувати до страхового стажу спірні періоди роботи вчиняє протиправні дії та порушує його право на пенсійне забезпечення.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що ОСОБА_1 з 15.03.2011 призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 21.11.1973 дані про встановлений та відпрацьований позивачем мінімум трудової участі у громадському господарстві відсутні. При цьому, позивачем надано суду трудову книжку із новими записами, які були відсутні під час його звернення до пенсійного органу за призначенням пенсії. Проте, незважаючи на це, запис про обрання ОСОБА_1 головою профкому колгоспу "Ленінським шляхом" не містить дати, номеру документу на підставі якого його прийнято на роботу. За період роботи в колгоспі "Ленінським шляхом" позивачем надано архівну довідку №Ю-123 від 31.03.2011 видану архівним відділом Верховинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області відповідно до якої він працював у колгоспі з 18.10.1973 по 31.12.1986 та з 01.01.1988 по 31.12.1991, а також зазначено кількість встановлених та відпрацьованих вихододнів. Таким чином, до стажу роботи позивача при призначенні пенсії за віком з 15.03.2011 враховано спірний період роботи в колгоспі "Ленінським шляхом" протягом 1973-1986, 1988-1991 років з урахуванням довідки № Ю-123 від 31.03.2011 про кількість встановлених та відпрацьованих вихододнів. Щодо періоду роботи ОСОБА_1 в спілці селян "Відродження" то, згідно поданої ним заяви від 02.04.2019, йому проведено перерахунок пенсії за віком з 01.04.2019 та зараховано до страхового стажу тільки ті періоди роботи в спілці селян "Відродження", за які нараховувалися та сплачувалися страхові внески, згідно довідки від 05.04.2019 № 6. При цьому позивач, як голова спілки селян "Відродження", був відповідальною особою за нарахування та сплату страхових внесків. Крім того відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом із тієї підстави, що пенсія є щомісячним платежем і отриманий її розмір відомий позивачу.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною 1 статті 24 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

При цьому, згідно з частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 15.03.2011 призначено пенсію за віком.

До набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалося Законом України "Про пенсійне забезпечення".

За приписами ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній.

У пунктах 1 та 2 Порядку зазначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто надання довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Така позиція не суперечить позиції викладеній Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а.

Суд звертає увагу, що на час внесення записів до трудової книжки позивача діяли Основні положенння про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, відповідно до п.1 яких трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Пункт 2 Основних положень регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Згідно абз.2 п. 2 Основних положень трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові не підлягають.

Всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі з підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печатки (п.6 Основних положень).

Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (п.13 Основних положень).

Як зазначає відповідач, позивачу зараховано періоди роботи в колгоспі "Ленінським шляхом" до його страхового стажу відповідно до довідки архівного відділу Верховинської районної державної адміністрації від 31.03.2011 № Ю-123.

Згідно вказаної довідки ОСОБА_1 працював в колгоспі "Ленінським шляхом" з 18.10.1973 по 31.12.1986, з 08.01.1988 по 31.12.1991. При цьому, з відомостей про кількість вироблених трудоднів (людиноднів), трудову участь в колгоспному виробництві вбачається, що в 1979 році позивачем відпрацьовано 3 трудодні при встановленому мінімумі 150 трудоднів, в 1980 році - 29 трудоднів при встановленому мінімумі 150 трудоднів, в 1981 році - 290 трудоднів при встановленому мінімумі 190 трудоднів (а.с. 38, 64).

На підставі наведеного, відповідачем до стажу роботи позивача зараховано 3 дні роботи в колгоспі "Ленінським шляхом" за період з 01.01.1979 по 31.12.1979, 29 днів за період 01.01.1980 по 31.12.1980 та 6 років за період з 01.01.1981 по 31.12.1986 (а.с. 9, 27).

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копія трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 21.11.1973 долучена позивачем до позовної заяви та копія трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 21.11.1973, яка міститься в пенсійній справі позивача та додана до відзиву Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. В даних документах містяться розбіжності щодо відомостей про роботу позивача в профкомі колгоспу "Ленінським шляхом" (а.с. 7 - 8, 33- 34, 35 - 36).

Зокрема, в обох трудових книжках міститься інформація про обрання ОСОБА_1 головою профкому колгоспу "Ленінським шляхом". Проте, в трудовій книжці, яка подавалася позивачем в 2011 році пенсійному органу для призначення пенсії за віком відсутні відомості про документ на підставі якого позивач прийнятий на цю роботу та дату прийняття. Натомість в трудовой книжці, яка долучена позивачем до позовної заяви вказано, що на вищевказану посаду він прийнятий з 09.01.1979 рішенням загальних зборів від 09.01.1979 № 2.

Наступний запис в трудовій книжці колгоспника - звільнення з посади голови профкому в зв`язку з обранням головою колгоспу "Ленінським шляхом" з 15.04.1975, не містить зазначення документу на підставі якого відбулося звільнення. В свою чергу, в трудовій книжці, поданій до суду ОСОБА_1 , виправлено дату звільнення - 15.04.1975 та вказану іншу дату 28.01.1981 із зазначенням наказу від 28.01.1981 № 2.

Відповідно до п. 2.23 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Оскільки належно завірена копія трудової книжки колгоспника, надана відповідачем - це точне відтворення її оригіналу, так як первинно подавалася ОСОБА_1 пенсійному органу для призначення пенсії, суд вважає, що достовірні дані позивача вказані саме в цьому документі.

Крім цього, в довідці архівного відділу Верховинської районної державної адміністрації від 31.03.2011 № Ю-123 вказано що ОСОБА_1 працював в колгоспі "Ленінським шляхом", а не в профкомі колгоспу "Ленінським шляхом".

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Суд враховує, що підтверджуючі документи про роботу саме в профкомі колгоспу "Ленінським шляхом" могли не зберегтися, однак з врахуванням розбіжностей в трудових книжках колгоспника серії НОМЕР_1 від 21.11.1973, копії яких надані як позивачем так і відповідачем, суд позбавлений можливості зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 весь періоду його роботи з 09.01.1979 по 28.01.1981.

Суд зазначає, що у випадку надання позивачем доказів про роботу в профкомі колгоспу "Ленінським шляхом" вимога щодо виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві не стосуватиметься ОСОБА_1 .

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Проте суд наголошує, що пунктом 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній № 637 встановлено, що у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі (пункт 17 Порядку № 637).

Тобто, з урахуванням вимог пунктів 2, 17 Порядку № 637, у випадку наявності сумніву щодо періодів роботи позивача з 09.01.1979 по 28.01.1981 у пенсійного органу наявні повноваження на отримання показань свідків.

Щодо зарахування періоду роботи позивача з 08.05.1992 по 26.10.1998 в спілці селян "Відродження", окрім вищезазначеного, суд зазначає наступне.

Пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 у зв`язку із зарахуванням до страхованого стажу позивача періодів його роботи в спілці селян "Відродження" за які підприємством нараховувалися та сплачувалися страхову внески.

Факт роботи позивача з 08.05.1992 по 26.10.1998 в спілці селян "Відродження" є беззаперечним, відомості про цю роботу зазначені в трудовій книжці колгоспника, копії яких надані як позивачем так і відповідачем, заповненій у відповідності до вимог ведення трудових книжок та містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази на підставі яких робилися такі записи.

Як вже зазначено судом, частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції чинній на момент роботи позивача в спілці селян "Відродження") до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За змістом частин 1 - 3, 10, 12 статті 20 вказаного Закону страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з частиною 11, 12 статті 9 вказаного Закону у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

В матеріалах справи міститься довідка Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 05.04.2019 № 6 відповідно до якої спілкою селян "Відродження" нараховувалися та сплачувалися внески на обов`язкове державне пенсійне страхування за період з 01.07.1992 по 31.12.1992, з 01.01.1993 по 30.12.1993, з 01.01.1994 по 31.12.1994, за січень 1995 року, з 01.04.1995 по 31.12.1995.

Дані періоди зараховані до стажу позивача, пенсія перерахована з урахування вказаних періодів роботи з 01.04.2019 (а.с 49 -50).

Суд зазначає, що відсутність інформації та документів стосовно сплати спілкою селян "Відродження" за період з 08.05.1992 по 26.10.1998 страхових внесків, їх неналежна сплата чи ненадходження таких внесків до Пенсійного фонду не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача його періоду роботи на цьому підприємстві, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа. Факт ненадходження відрахувань до Пенсійного фонду із зарплати позивача за відсутності його вини, не може бути підставою для відмови у зарахуванні йому стажу роботи та, відповідно, для відмови в призначенні пенсії.

Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення вказаного періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене страхувальником, оскільки згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Така позиція не суперечить правовим висновкам Верховного Суду, які наведені в постанові від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Обґрунтовуючи правомірність незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи в спілці селян "Відродження" з 08.05.1992 по 26.10.1998, з огляду на відсутність відомостей про сплату страхових внесків, відповідач покладає відповідальність за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків на позивача, тим самим, позбавляючи його соціальної захищеності, що є неприпустимим та суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не надано суду доказів, які підтверджують відсутність підстав для зарахування повного періоду роботи позивача в спілці селян "Відродження" до його страхового стажу роботи позивача.

Як наслідок, оскільки пенсійним органом частково зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в спілці селян "Відродження" то позов в цій частині підлягає до часткового задоволення, а саме слід зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи в спілці селян "Відродження" з 08.05.1992 по 30.06.1992, з 01.02.1995 по 31.03.1995, з 01.01.1996 по 26.10.1998.

Щодо доводів відповідача про те, що ОСОБА_1 з 08.05.1992 по 26.10.1998 був головою спілки селян "Відродження", суд зазначає, що страхові внески сплачуються роботодавцями - юридичними особами (підприємствами, установами та організаціями), а не особою, яка перебувала на керівній посаді такого підприємства.

При цьому відповідач, зазначивши про зайняття позивачем посади голови спілки селян "Відродження" з 08.05.1992 по 26.10.1998, не навів доказів вини позивача, як керівника, в несплаті спілкою страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Інших підстав для незарахування роботи позивача в спілці селян "Відродження" для перерахунку пенсії відповідачем не наведено, а судом не встановлено.

Частиною 4 статті 45 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в чинній редакції) встановлено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

В свою чергу, статтею 46 вказаного Закону встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Суд враховує, що позивачу зараховано до його страхового стажу періоди роботи в спілці селян "Відродження", за які сплачені страхову внески, та з те, що з 01.04.2019 здійснено відповідний перерахунок його пенсії за віком.

У зв`язку з цим, оскільки, пенсійним органом при перерахунку пенсії не було зараховано ОСОБА_1 весь період роботи в спілці селян "Відродження" з 08.05.1992 по 26.10.1998 до його страхового стажу, то право позивача на спірний перерахунок та виплату пенсії виникло також з 01.04.2019.

З метою запобігання порушення прав позивача на належну йому пенсію, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав позивача, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 08.05.1992 по 30.06.1992, з 01.02.1995 по 31.03.1995, з 01.01.1996 по 26.10.1998 в спілці селян "Відродження", здійснити відповідний перерахунок його пенсії з 01.04.2019 з урахуванням набутого стажу з 08.05.1992 по 26.10.1998 та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням проведених платежів.

Щодо посилань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у відзиві на пропущення позивачем шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду з позовом суд зазначає наступне.

Заробітна плата та пенсія мають однакову правову природу, тобто є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Таке твердження випливає з норм законодавства. Зокрема, згідно статті 1 Закону України №2235-III "Про громадянство України", статті 2 Закону України №2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" заробітна плата і пенсія включені до переліку законних джерел існування, доходів.

Відповідно до ч.2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

З огляду на позицію Конституційного Суду України в рішеннях №8-рп/2013 і №9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", частини другої ст.233 Кодексу законів про працю України можна дійти висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Підсумовуючи наведене вище, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи приписи ч.3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 454 грн. сплачених судових витрат.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 08.05.1992 по 30.06.1992, з 01.02.1995 по 31.03.1995, з 01.01.1996 по 26.10.1998 в спілці селян "Відродження" до його страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців,15, м. Івано-Франківськ) зарахувати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) періоди роботи з 08.05.1992 по 30.06.1992, з 01.02.1995 по 31.03.1995, з 01.01.1996 по 26.10.1998 в спілці селян "Відродження" до його страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців,15, м. Івано-Франківськ) здійснити з 01.04.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) з урахуванням страхового стажу за період з 08.05.1992 по 26.10.1998 в спілці селян "Відродження" та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Врахувати висновок суду, зазначений в цьому рішенні при розгляді заяви ОСОБА_1 щодо зарахування до його страхового стажу роботу в період роботи з 09.01.1979 по 28.01.1981 в профкомі колгоспу "Ленінським шляхом".

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.