Справа № 140/7260/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року ЛуцькСправа № 140/7260/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - відповідач, Головне управління ПФУ у Волинській області) про визнання протиправною бездіяльності щодо відмови у поновленні виплати пенсії й індексації в період з травня 2020 року по травень 2021 року та зобов`язання поновити виплату пенсії за віком й індексації, починаючи з травня 2020 року по травень 2021 року включно (а.с.13-15).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ у Волинській області як отримувач пенсії за віком, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, з травня 2020 року виплату пенсії позивачу припинено на підставі пункту 4 частини першої статті 49 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом шести місяців.

Позивач неодноразово особисто та через представника зверталася із заявами до ГУ ПФУ у Волинській області, однак відповідачем відмовлено у поновленні виплати пенсії

Позивач вважає що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо відмови у поновлені виплати пенсії та індексації, чим порушив її конституційні права, у зв`язку із чим просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог 262 КАС України.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю, мотивуючи тим, що заява про поновлення виплати пенсії особисто чи від законного представника не надходила, підстави для поновлення виплати пенсії позивачу відсутні. Зазначає, що законодавець чітко визначив що саме пенсіонер (особисто) має подати таку заяву. Виплата пенсії позивачу проведена по квітень 2020 року включно. В зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд, а саме з травня 2020 року по листопад 2020 року, виплата пенсії з грудня 2020 року припинена на підставі пункту 4 частини першої статті 49 Закону №1054-IV.

ГУ ПФУ у Волинській області за адресою проживання надіслано лист від 23.06.2021 з проханням з`явитись до ГУ ПФУ у Волинській області для вирішення питання про продовження виплати пенсії, однак в супереч вимогам чинного законодавства особиста заява про виплату пенсії, за довіреністю - позивачем подана не була. Заява про поновлення виплати пенсії разом з іншими необхідними документами, передбаченими пунктом 10 Порядку позивачем також подана не була. 18.05.2021 до ГУ ПФУ у Волинській області надійшло звернення ОСОБА_2 щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 . Листом від 27.05.2021 року №0300-0401-3/23166 ОСОБА_2 було повідомлено, що для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 потрібна її особиста заява з пред`явленням паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та документами, визначеними законодавством, для з`ясування місця її проживання і реєстрації.

ОСОБА_2 здійснює договірне представництво ОСОБА_1 на підставі довіреності від 12.04.2021 року, посвідченої провідним спеціалістом з консульських питань Генерального консульства України в Неаполі В.Є. Сєрєнко, зареєстрованої в реєстрі за №570/4/4-1141, не є законним представником позивача, а отже не може від її імені здійснювати процесуальні дії в яких законом чи підзаконним нормативно-правовим актом визначена обов`язкова особиста участь (заява) позивача.

З наведених підстав просить суд відмовити у задоволені позовних вимог повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.04.2007 року.

Офіційне місце реєстрації позивача АДРЕСА_1 . Виплата пенсії ОСОБА_1 проводилась через поштове відділення зв`язку смт.Луків, Ковельського району з 25.05.2007 року.

У зв`язку з неотриманням призначеної пенсії більше 6 місяців підряд, а саме з травня 2020 року по листопад 2020 року, виплата пенсії з грудня 2020 року припинена на підставі пункту 4 частини першої статті 49 Закону №1054-IV

ОСОБА_1 надано довіреність на ім`я - ОСОБА_2 , яка посвідчена провідним спеціалістом з консульських питань Генерального консульства України в Неаполі В.Є. Сєрєнко від 12.04.2021 та зареєстрована в Єдиному державному реєстрі довіреностей за №570/4/4-1141. Даною довіреністю позивач уповноважує ОСОБА_2 , зокрема, представляти її інтереси з питань оформлення та отримання належної пенсії (у тому числі заборгованості по виплаті пенсії) у відділеннях Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», в органах соціального захисту, Пенсійному фонду України та його територіальних підрозділах.

18.05.2021 ОСОБА_2 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , яка була припинена з травня 2020 року. До вказаної заяви додано копію довіреності та витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей.

Листом від 27.05.2021 №0300-0401-3/23166 ГУ ПФУ у Волинській області повідомив представника позивача - Шум Ж.В., що ОСОБА_1 виплата пенсії проведена по квітень 2020 року. У зв`язку з неториманням призначеної пенсії більше 6 місяців підряд, а саме з травня 2020 року по листопад 2020 року, виплата пенсії з грудня 2020 року припинена на підставі пункту 4 частини першої статті 49 Закону №1054-IV. Подання заяви про поновлення пенсії представником заявника, який діє на підставі довіреності, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного Фонду України 25.11.2005 №22-1 не передбачено. Для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно особисто звернутись до відділу обслуговування громадян №6 (сервісного центру) ГУ ПФУ у Волинській області (смт.Турійськ, м-н Центральний), та пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує особу, місце її проживання (реєстрації), документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (у разі відмови - мати відмітку у паспорті).

04.06.2021 ОСОБА_1 надіслала поштовим зв`язком заяву про поновлення виплати призначеної пенсії через Укрпошту в смт.Луків Ковельського району.

У відповідь на вказану заяву ГУ ПФУ у Волинській області листом від 23.06.2021 №5590-5542/К-02/8-0300/21 надало позивачу інформацію, яка є аналогічною інформації наданій листом від 27.05.2021 №0300-0401-3/23166 ГУ ПФУ у Волинській області представнику позивачу - ОСОБА_2 .

Вважаючи відмову у поновленні виплати пенсії та індексації протиправною, позивач звернулася до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

За приписами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України).

Пенсійні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-ІV, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 1 Закону №1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону №1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 51 Закону №1058-IV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду від 07.10.2009 №25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Зазначені положення Закону №1058-IV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного Рішення від 07.10.2009 №25-рп/2009.

Також, у Рішенні Конституційного Суду від 07.10.2009 №25-рп/2009 зазначено, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Відповідно до статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв`язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Отже, кожен громадянин України, включно пенсіонер, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Відповідно до правової та соціальної природи пенсійного забезпечення, право громадянина на отримання пенсії не може залежати від умови постійного проживання в Україні.

Згідно із частиною другою статті 49 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому статтею 46 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Закону №1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз зазначених положень статті 46 Закону №1058-IV свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.10.2020 у справі №540/450/19 зазначив, що обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим.

Щодо посилань відповідача на те, що для поновлення виплати пенсії позивачу слід особисто звернутися до структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісного центру), суд зазначає наступне.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п. 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Водночас, як слідує з матеріалів справи позивач поштовим зв`язком звернулася до позивача із заявою про поновлення пенсії від 04.06.2021, відповідь на яку надана листом ГУ ПФУ у Волинській області 23.06.2021 №5590-5542/К-02/8-0300/21.

Як зазначалося судом 18.05.2021 представник ОСОБА_1 - Шум Ж.В. звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , яка була припинена з травня 2020 року.

Разом з тим, повноваження Шум Ж.В. як представника Костюк В.С. підтверджені довіреністю, яка посвідчена провідним спеціалістом з консульських питань Генерального консульства України в Неаполі В.Є. Сєрєнко від 12.04.2021 та зареєстрована в Єдиному державному реєстрі довіреностей за №570/4/4-1141. Вказана довіреність разом із витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей були подані із заявою від 18.05.2021.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 09.01.2020 у справі № 351/2066/16-а, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено можливість подання заяви про призначення пенсії представником пенсіонера, так і не встановлено обмежень на подачу ним заяви про поновлення її виплати.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина п`ята статті 242 КАС України).

Таким чином, доводи відповідача про ненадходження заяви про поновлення виплати пенсії особисто чи від законного представника не підтверджуються.

За таких обставин, що суд дійшов висновку про наявність у позивача права на поновлення виплати пенсії з дати її припинення.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Вирішуючи спір, суд враховує, що згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з травня 2020 року по травень 2021 року та зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з травня 2020 року по травень 2021 року.

Разом з тим, позовна вимога позивача щодо виплати індексації пенсії є передчасною та задоволенню не підлягають, оскільки питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 101%, у взаємозв`язку з розміром пенсії, що має виплачуватися позивачу, належить до компетенції пенсійного органу при поновленні пенсії, нарахуванні та виплаті відповідних сум. При цьому в разі незгоди з діями відповідача щодо наявності чи відсутності підстав для нарахування індексації та її розмірів позивач не позбавлена права звернутися за захистом своїх прав до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 в справі № 815/1226/18

Відтак, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до частини статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ у Волинській області на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн, сплачений відповідно до квитанції від 16.07.2021 №34.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України Волинської області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код 13358826) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з травня 2020 року по травень 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з травня 2020 року по травень 2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк