Справа № 953/5941/21
Суддя: Губська Я. В.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/5941/21
н/п 2-а/953/240/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Губської Я.В., при секретарі Мордухович К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Хомич Святослава Валентиновича про визнання дій протиправними,скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі -

В С Т А Н О В И В :

30.03.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати дії інспектора неправомірними, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН №3946497 від 20.03.2021 року та закрити провадження у справі. Як на підставу позову посилається на те, що 20.03.2021 року відповідачем її було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.6 ст.121 КУпАП. Позивач вважає, що дана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки відповідачем невірно встановлені обставини справи, в її діях відсутній склад порушення ПДР України, оскаржувану постанову було винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 12.04.2021 року було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відносно неї інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Хомич С.В. складено постанову ЕАН №3946497 від 20.03.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої 20.03.2021 Київ-Чоп 268 км М06, вона керувала транспортним засобом з номерним знаком, що закріплений у невстановленому законом місці, чим порушила п. 2.9 в ПДР - керування водієм транспортним засобом з номерним засобом, закріпленим у не в установленому для цього місці, в результаті чого притягнута до відповідальності за ч.6 ст. 121 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Позивач вказує, що не порушувала ПДР, інспектор розглянув справу без встановлення обставин по справі. Також, незважаючи на пояснення позивача, справа інспектором розглянута упереджено, не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають суттєве значення для вирішення справи.

06 серпня 2021 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилався на те, що згідно постанови від 20.03.2021 року о 16-37 год. позивач, рухаючись по автомобільній дорозі М06 Київ Чоп 268 км. керувала транспортним засобом з номерним засобом, закріпленим у не в установленому для цього місці, чим порушила п. 2.9 В ПДР України, в результаті чого притягнута до відповідальності за ч.6 ст. 121 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Зазначили, що відеозапис з портативного відео реєстратора не зберігся у зв`язку зі спливом строку зберігання відеозаписів -3 місяців. Вказали, що з фотоматеріалу 2021-03-202 16-51-53 чітко видно, що державний номерний знак на автомобілі позивача закріплений в неустановленому місці та взагалі відсутній. З огляду на те, що ним було виявлено правопорушення, на яке він належним чином відреагував, результатом стало виникнення оскаржуваної постанови. Також вказав, що постанова серії ЕАН №3946497 від 20.03.2021 року в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до відповідальності. Зазначив, що позивач на підтвердження того, що вона керувала транспортним засобом, що був закріплений в встановлено законом порядку не надано суду жодних доказів. Вважає, що позивач не довела та не підтвердила доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, доказів, які б спростували факт вчинення правопорушення. Зазначив у відзиві, що для належного захисту порушеного права позивача достатнім способом буде визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, що відповідатиме вимогам ч.3 ст. 286 КАС України, а не визнання протиправними дій відповідача по складанню оскаржуваної постанови.

13 вересня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, в якій вона зазначила, що повністю заперечує проти позиції відповідача. Вказала, що з наданої поліцейським роздруківки (фотокартки) неможливо встановити де, коли, ким, при яких обставинах та яким чином, способом була сформована дана роздруківка, що іменується поліцейським як фотоматеріал, частково зображене на роздруківці авто невідомо кому належить, неможливо розпізнати водія авто, незрозуміло якої моделі даний транспортний засіб та яким чином вказаний фотоматеріал відноситься до даної справи, а тому не може братись судом до уваги. Крім того, підтвердженням того, що така роздруківка, надана відповідачем не відноситься до матеріалів справи є те, що посилання на такий фотоматеріал не містить і оскаржувана постанова. Також, інспектор не вказує, а постанова (в тому числі відповідна графа) не містить жодних відомостей про яке конкретно місце йде мова, що за його висновком є «не встановленим для номерного знака». Вказала, що поліцейський позбавив її можливості скористатись своїми правами, скористатись правовою допомогою, чим грубо порушив її права. Крім того, відповідач зазначив у відзиві, що для належного захисту порушеного права позивача достатнім способом буде визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, що відповідатиме вимогам ч.3 ст. 286 КАС України, тобто фактично визнав позовні вимоги позивача.

В судове засідання позивач не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась судовими повістками завчасно, представник позивача подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений завчасно належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, та з огляду на те, що сторони по справі були повідомлені про місце і час розгляду справи своєчасно та належним чином, клопотань від учасників справи матеріали справи не містять, суд дослідив матеріали та докази, які були своєчасно долучені сторонами, та встановив наступне.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Хомич С.В. складено постанову ЕАН №3946497 від 20.03.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на підставі ч.6 ст.121 КпАП України.

Згідно оскаржуваної постанови до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КпАП України застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. з зазначенням, що водій 20.03.2021 року Київ-Чоп 268 км М06, керувала транспортним засобом з номерним знаком, що закріплений у невстановленому законом місці, чим порушила п. 2.9 в ПДР -керування водієм транспортним засобом з номерним засобом, закріпленим у не в установленому для цього місці.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано фотоматеріал.

Разом з тим, доказуючи правомірність винесеної постанови, відповідач надав суду фотокартку, на якій частково зображено автомобіль, з вказаної фотокартки неможливо встановити модель, марку автомобіля, будь-які номерні знаки автомобіля, власника автомобіля, місце, час, при яких обставинах була сформована дана фотокартка та яке відношення вона має до матеріалів адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 . Тобто відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Позивач зазначає, що відповідач інспектор УПП Хомич С.В. упереджено розглядав справу, не встановивши всі обставини справи. Заперечень, доказів на спростування даної інформації відповідачем до суду не надано.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, вимога позивача про визнання дій інспектора щодо притягнення її до адміністративної відповідальності протиправними задоволенню не підлягає, оскільки не надано доказів протиправності таких дій.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, інспектором УПП в Рівненській області ДПП в п.7 не наведено посилання на докази- засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовувались під час виявлення правопорушення та якими обґрунтовується рішення, винесене останнім про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КпАП України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 , відповідачем разом з відзивом на адміністративний позов долучений фотознімок незрозумілого походження, зроблений на прилад, який не зазначений у спірній постанові, що позбавляє суд можливості оцінити його, як належний та допустимий доказ у справі.

Таким чином, інспектором УПП в Рівненській області ДПП Хомич С.В., який розглянув справу, не виконано вимогу щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, що викладена в постанові у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016) від 30.05.2019, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене зокрема ст. 121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Оскільки відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 20.03.2021 року Правил дорожнього руху України, а саме п. 2.9 В ПДР України, постанова ЕАН №3946497 підлягає скасуванню.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посадовою особою не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, за який її притягнуто до адміністративної відповідальності постановою серії ЕАН №3946497 від 20.03.2021 року, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1,7 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд дійшов до висновку, що у зв`язку з задоволенням позову стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 454,00 грн. відповідно до квитанції № 9227-6636-1034-0806 від 26.03.2021.

Керуючись ст. ст.2, 6-10,77, 205, 229, 241-246,255, 257, 263, 295, 382 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАН №3946497 від 20.03.2021 року, винесену інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Хомич С.В. (м.Рівне, вул. Степана Бандери 14 А), якою до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КпАП України та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Я. В. Губська