Справа № 160/14551/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
при секретарі судового засіданняБогащенко А.І.
представника позивача представника відповідача свідка Січеславського І.А. Волошиної В.В. Ємцова Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Солома» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
І. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
1. Позовна заява обґрунтована наступним. Позивач зазначає, що послуги з переробки давальницької сировини, надані контрагентам ТОВ «Алєф Компані» та ТОВ «СКС», підтверджуються належним чином оформленими первинними документами: договорами, актами надання послуг; податковими накладними; платіжними дорученнями; довідками про переробку олійного насіння та виробництво готової продукції; зведеними акти з переробки сировини, виробництва готової продукції та відходів з переробки за відповідний звітний період, які згідно до п.12.14 розділу ХІІ в редакції Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства №455 від 20.07.2012 року є підставою для складання акту виконаних робіт з переробки давальницької сировини та проведення розрахунків із замовниками за переробку давальницької сировини. Крім того, послуги з переробки давальницької сировини підтверджуються книгами відважування на вантажі, що ввозяться і вивозяться через автомобільні ваги; ярликами-проб власної лабораторії на ввезену сировину; актами прийому-передачі сировини для переробки; звітами про переробку давальницької сировини; актами прийому-передачі готової продукції та відходів переробки соняшнику; книгами зважувань через автомобільні ваги готової (побічної) продукції, відходів від переробки давальницької сировини замовника. Більш того, позивач вказує, що всі перелічені документи надавались посадовим особам відповідача під час перевірки.
Щодо ланцюга постачання, то слід зазначити, що посилання податкового органу на інформацію баз даних податкового органу щодо відсутності у контрагента позивача можливості поставити товари не заслуговують на увагу, оскільки внесені відомості баз даних податкового органу є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань, а висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків. У свою чергу, податкова інформація щодо контрагента по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. До того ж, в Акті перевірки не наведено жодного доказу щодо обставин порушення податкового законодавства саме ТОВ «Солома».
Щодо доводів податкового органу про наявність кримінальних проваджень по контрагентам контрагентів, то слід зазначити, що ухвали слідчого судді, якими надається дозвіл на проведення процесуальних дій щодо контрагента платника податків в межах кримінального провадження, є процесуальними актами, які виносяться суддею у порядку реалізації його повноважень щодо здійснення судового контролю. Такі ухвали обов`язково містять виклад обставин, якими слідчий та прокурор обґрунтовують необхідність проведення відповідної процесуальної дії. При постановлені такої ухвали слідчий суддя не вирішує питання щодо винуватості чи не винуватості особи, відтак така ухвала не має жодного преюдиційного значення. До того ж, що наявність кримінальних проваджень щодо контрагентів платника податків, в яких не винесено обвинувального вироку або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними.
Складський облік руху сировини представлений наступними первісними документами: вхід сировини - книга відважувань сировини, ярлик-проба, акт приймання-передачі сировини у переробку, накладна-вимога на передачу сировини у виробництво ф.М-11 від відповідальної особи майстру цеху; переробка - звіт про переробку давальницької сировини, виробничий звіт ф.23, довідка про переробку олійного насіння та виробництво готової продукції у вигляді, зведений акт з переробки сировини, виробництва готової продукції та відходів з переробки, акт виконаних послуг з переробки давальницької сировини. Підтвердження первісними документами виходу готової продукції: акт прийому-передачі готової продукції, книги зважувань шроту соняшникового, сору, гідрофузу, олії соняшникової, замір-розрахунок олії соняшникової, сертифікати якості олії соняшникової, шроту, лушпиння соняшнику, замір-розрахунок лушпиння соняшнику, інвентаризаційні щомісячні описи щодо сировини та готової продукції. Усі ці документи надані посадовим особам відповідача під час перевірки у повному обсязі. Рух сировини та готової продукції давальницької сировини у бухгалтерському обліку підтверджений належним чином.
31.08.2021 року через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи, а саме: оригіналу квитанції про сплату судового збору, перинної документації по взаємовідносинам з ТОВ «СКС» та ТОВ «Алєф Компані» тощо.
ТОВ «Солома» (виконавець) укладено з ТОВ «СКС» (замовник) договір на переробку давальницької сировини. Стосовно підтвердження транспортування сировини від ТОВ «СКС» до виробничих потужностей ТОВ «Солома» на запит від 12.02.2021 року №11 ТОВ «Солома» надано книги відважувань на вантажі, що ввозяться і вивозяться через автомобільні ваги, в яких зазначено дату, номер автомобіля, назву вантажу (соняшник), відправника (ТОВ «СКС»), одержувача (ТОВ «Солома»), вага фізична при зважуванні, які підписані вагарем ТОВ «Солома». По наведеним номерам автомобілів, наприклад НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , неможливо ідентифікувати власника автомобіля та марку (значна кількість автомобілів зареєстрована до 2013 року та відсутня у Інтернет ресурсах), що у свою чергу унеможливлює підтвердити відношення даної машини до ТОВ «СКС» або найманого ним перевізника. Крім того, згідно аналізу ЄРПН по ТОВ «СКС» за період червень грудень 2017, січень 2018 встановлено, що ТОВ «СКС» отримувало транспортні послуги від контрагентів, але в податкових накладних не зазначено пункт відвантаження пункт розвантажування, що унеможливлює підтвердити, що данні транспортні послуги надавались до виробничих потужностей ТОВ «Солома» (м.Верхівцево).
ТОВ «Солома» (виконавець) укладено з ТОВ «Алєф Компані» (замовник) договір на переробку давальницької сировини. Стосовно підтвердження транспортування сировини від ТОВ «Алєф Компані» до виробничих потужностей ТОВ «Солома» на запит від 12.02.2021 року №11 ТОВ «Солома» надано книги відважувань на вантажі, що ввозяться і вивозяться через автомобільні ваги, в яких зазначено дату, номер автомобіля, назву вантажу (соняшник), відправника (ТОВ «Алєф Компані»), одержувача (ТОВ «Солома»), вага фізична при зважуванні, які підписані ТОВ «Солома». По наведеним номерам автомобілів, наприклад НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , неможливо ідентифікувати власника автомобіля та марку (значна кількість автомобілів зареєстрована до 2013 року та відсутня у Інтернет ресурсах), що у свою чергу унеможливлює підтвердження відношення даної машини до ТОВ «Алєф Компані» або найманого ним перевізника. Крім того, згідно аналізу ЄРПН по ТОВ «Алєф Компані» за період листопад 2018 встановлено, що ТОВ «Алєф Компані» отримувало транспортні послуги від контрагентів, але в податкових накладних не зазначено пункт відвантаження пункт розвантажування, що унеможливлює підтвердити, що данні транспортні послуги надавались в адресу ТОВ «Солома».
Відповідач у відзиві посилається на те, що перевіркою своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб з заробітної плати встановлено несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.05.2019 року по 20.06.2019 року на суму 668723,93 грн., чим порушено п.п.168.1.1, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року за № 2755-VІ, (зі змінами та доповненнями) а саме, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.
3. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 21.09.2021 року.
21.09.2021 року через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи, а саме, перинної документації по взаємовідносинам з контрагентами-покупцями по ланцюгу постачання тощо.
21.09.2021 року у підготовче засідання з`явились представники сторін. Судом закрито підготовче засідання у справі та ухвалено перейти до розгляду справи по суті. Оголошено перерву до розгляду справи по суті до 11.10.2021 року.
11.10.2021 року через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло клопотання відповідача про виклик свідка, у якому просить:
11.10.2021 року в судове засідання з`явились представники сторін. Судом на місці ухвалено: клопотання відповідача про виклик свідка задовольнити, викликати у якості свідка державного ревізора-інспектора відділу перевірок платників Кам`янського управління управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС у Дніпропетровській області ОСОБА_1 . Оголошено перерву до 18.10.2021 року.
У судове засідання, призначене на 18.10.2021 року, з`явились представники позивача та відповідача.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на відзив, що міститься в матеріалах справи, у зв`язку з чим, у задоволенні позовної заяви просила відмовити.
У судовому засіданні 18.10.2021 року також допитано свідка ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ІІІ. ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.
Видами економічної діяльності ТОВ «Солома» є: виробництво олії та тваринних жирів (код КВЕД 10.41 - основний), діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (код КВЕД 46.19), неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90), надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код КВЕД 68.20).
Судом встановлено, що на підставі направлень від 06.11.2019 року №6144, №6145, №6146, №2118, №2120, №2121, №2123, від 09.02.2021 року №571, №573, №575, №578 та на наказу від 05.03.2020 року №1065-п ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Солома» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством за період з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року.
За результатами перевірки складено акт №466/04-36-07-21/36933660 від 22.02.2021 року (далі за текстом Акт перевірки), у відповідності до висновків якого встановлено наступні порушення:
1) пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 з урахуванням пп.14.1.13, пп.14.1.191 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), внаслідок чого встановлено заниження від`ємного значення об`єкту оподаткування (ряд. 04 Декларації) на суму 49491033 грн., в тому числі:
- 2017 рік - 34891531 грн.
- 2018 рік 6927735 грн.
- ІІІ квартали 2019 року 7671767 грн.,
та завищення суми податку на прибуток (ряд. 06 Декларації) у розмірі 232704 грн., в тому числі:
- 2017 рік у сумі 232 704 грн.
2) п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), внаслідок чого донараховується податок на додану вартість на загальну суму 85306084 грн., у наступних періодах:
- лютий 2018 891151 грн.,
- квітень 2018 120647 грн.,
- квітень 2019 2379 грн.,
- вересень 2019 115797 грн.
3) п.201.10 статті 201 Податкового кодексу України ТОВ «Солома» порушено граничні терміни реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідальність передбачена п.120-1.2 ст. 1201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого до нараховується штрафна санкція у сумі 42841353,00 грн.
4) п.167.1 ст.167, абз. «е» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, пп.170.1.2 п.170.1, п.170.9 ст.170, п.171.1 ст.171, абз «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями). Донараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 1340,10 грн;
5) пункт 16 1 розд.ХХ підрозділ 10 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI. Донараховано військового збору у сумі 109,50 грн.;
6) п.1 частини 2 ст.6, п.1 частини 1 ст.7 Закону України від 8.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями). Донараховано єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 145,21 грн.;
7) ІІІ п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого(сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року за №4, в частині невідображення доходу від оренди приміщення ознакою доходу «106», додаткового блага за ознакою доходу 126.
На підставі висновків акту перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформовано наступні податкові повідомлення-рішення:
Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ «Солома» звернулось із цим позовом до суду.
IV. ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПРАВЛЯННЯ ПОДАТКУ НА ДОДАНУ ВАРТСІТЬ.
Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов`язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.
Підпунктом 14.1.1561 п. 14.1 ст.14.1 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов`язання (для цілей розділу V цього Кодексу) - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом.
У відповідності до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податковим на додану вартість є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Положеннями п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до абзацу п`ятого ч.1 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (далі - Закон України №996-ХІV) господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Пунктом 2 ст.3 Закон України №996-ХІV передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно з ч.1 ст.9 Закону України №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Частиною 2 ст. ст.9 Закону України №996-ХІV визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Абзацом 11 ст.1 Закону України №996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Отже, платник податку, має право на включення сум ПДВ, сплачених у вартості товарів, робіт чи послуг, до складу податкового кредиту з податку на додану вартість відповідного податкового (звітного) періоду і, як наслідок, на його врахування при визначенні різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту такого періоду, лише за умови фактичного здійснення господарських операцій з придбання у контрагента товарів, робіт чи послуг, що підтверджується первинними та іншими документами, а також податковими накладними, складеними у відповідності до вимог чинного законодавства.
Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.
Відповідно до вищенаведеного визначення, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, придбання товарів та послуг з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, правильності обчислення податкового кредиту, наявності первинних документів, в тому числі податкових накладних, виданих особою, зареєстрованою платником податку на додану вартість, платник податку на додану вартість має право на податковий кредит.
Між ТОВ «Солома» та ТОВ «СКС» укладалось два види правочинів:
1) на переробку давальницької сировини, де виконавцем є ТОВ «Солома», а замовником ТОВ «СКС», а також,
2) на поставку готової продукції, де постачальником є ТОВ «СКС», а покупцем ТОВ «Солома».
7. Стосовно взаємовідносин ТОВ «Солома» та ТОВ «СКС» щодо переробки давальницької сировини.
Так, між ТОВ «Солома» (Виконавець) та ТОВ «СКС» (Замовник) укладено договір на переробку давальницької сировини №02-17 від 01.06.2017 року, відповідно умов якого замовник передає виконавцеві давальницьку сировину, а виконавець зобов`язується протягом усього терміну дії договору виконувати роботи з переробки давальницької сировини замовника в готову продукцію. При цьому, замовник зобов`язується приймати готову продукцію від виконавця і здійснити оплату за виконану роботу в порядку, передбаченому цим договором.
У відповідності до п.2.5 договору №02-17 від 01.06.2017 року на підтвердження факту передачі сировини виконавцеві від Замовника сторони укладають акт приймання-передачі давальницької сировини в роботу, в якому зазначаються найменування, якість, кількість Сировини, що передається, а також її вартість (за потреби).
Згідно до п.3.4 договору №02-17 від 01.06.2017 року сторони погодили, що якість переданої сировини, визначається лабораторією виконавця, а кількість переданої в роботу сировини приймається виконавцем за його вагами, з урахуванням допустимого відхилення.
Пунктом 3.6 договору №02-17 від 01.06.2017 року передбачено, що результатом виконаних робіт за цим договором є готова продукція. Сторони погодили, що факт передачі готової продукції від замовника до виконавця сторони оформляють шляхом підписання Акту приймання передачі готової продукції та відходів.
У відповідності до п.3.10 договору №02-17 від 01.06.2017 року разом з готовою продукцією Виконавець передає Замовнику наступні документи: акт приймання - передачі сировини в роботу; акт приймання - передачі готової продукції та відходів переробки; якісне посвідчення (за вимогою); звіт про переробку давальницької сировини за умови отримання відходів в процесі переробки, які формуються щоденно. Щодекадне або щомісячне формування актів - за домовленістю сторін.
Умовами п.3.11 договору №02-17 від 01.06.2017 року встановлено, що сторони дійшли згоди, що транспортування сировини і готової продукції проводитися замовником за власний рахунок.
Пунктом 4.4 договору №02-17 від 01.06.2017 року визначено, що оплата вартості виконаних робіт здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту підписання уповноваженими представниками обох сторін відповідного акту приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг).
На підтвердження виконання зазначеного договору позивачем до суду надано наступні документи:
- договір №02-17 від 01.06.2017 року;
- акти надання послуг: від 30.06.17 №18, від 31.07.17 №21, від 30.09.17 №23, від 31.10.17 №28, від 30.11.17 №31, від 31.12.2017 №34, від 31.01.2018 №4;
- податкові накладні: від 30.06.2017 №13, від 30.06.2017 №14, від 30.06.2017 №9, від 30.06.2017 №12, від 30.06.2017 №15, від 31.07.2017 №8, від 30.09.2017 №24, від 30.09.2017 №25, від 30.09.2017 №27 від 31.10.2017 №19, від 31.10.2017 №20, від 30.11.2017 №24, від 30.11.2017 №25, від 30.11.2017 №26, від 30.11.2017 №27, від 31.12.2017 №23, від 31.12.2017 №25, від 31.12.2017 №26, від 31.01.2018 №31;
- виписка по рахунку за період з 21.08.2018 року по 26.12.2019 року;
- акти прийому-передачі сировини в роботу за період 02.06.2017 року по 31.01.2018 року;
- накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів;
- звіти переробки давальницької сировини за період з 02.06.2017 року по 31.01.2018 року;
- акти прийому-передачі готової продукції та відходів за період з 02.06.2017 року по 31.01.2018 року;
- зведені акти з переробки за період червень 2017 січень 2018.
На підтвердження внутрішнього переміщення сировини та обороту готової продукції позивач надав наступні документи:
- книги відважувань на вантажі, що ввозяться і вивозяться через автомобільні ваги за період з 02.06.2017 року по 31.01.2018 року;
- довідка про переробку насіння соняшника та виробництво готової продукції ТОВ «СКС» за період: червень 2017 року січень 2018 року;
- довідка обліку відходів при переробці олійного насіння ТОВ «СКС» за період: червень 2017 року січень 2018 року;
- -ярлики-проби за період з 02.06.2017 року по 31.01.2018 року;
- заміри-розрахунки виробленої олії соняшникової до договору від 01.06.2017 року №02-17;
- акти інвентаризації сировини;
- книги зважувань через автомобільні ваги готової (побочної) продукції за період 02.06.2017 року по 31.01.2018 року;
- акт прийому-передачі на відповідальне зберігання за період з 01.07.2017 року по 15.07.2017 року;
- гарантійний лист про погашення заборгованості від 20.08.2018 року вих. №121.
8. Стосовно взаємовідносин ТОВ «Солома» та ТОВ «СКС» щодо поставки готової продукції.
Між ТОВ «Солома» (Покупець) та ТОВ «СКС» (Постачальник) укладено договори поставки від 16.07.2017 року №1607, від 01.09.2017 року №О-109, від 01.10.2017 року №О-110, від 01.11.2017 року №111, від 23.06.2017 №2306, від 07.07.2017 №Л707, від 01.09.2017 №Л0109, від 01.10.2017 №Л110, від 09.06.2017 №Л906, від 07.07.2017 №Г707, від 01.09.2017 №Г109, від 01.10.2017 №Г110, від 09.06.2017 №Г906, від 07.07.2017 №С707, від 01.09.2017 №С109, від 01.10.2017 №С110, від 09.06.2017 №С906, від 01.09.2017 №Ш0109, від 01.10.2017 №Ш0110.
Перелічені договори мають ідентичні умови за виключенням предмету поставки.
Так, у відповідності до умов зазначених договорів ТОВ «СКС» поставило на адресу ТОВ «Солома» наступну продукцію: олія соняшникова нерафінована, лушпиння соняшникове, гідрофуз, сор соняшниковий, шрот соняшниковий.
Умовами договорів поставки визначено наступне.
Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах визначених договором передати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти у власність товар та сплатити за нього грошову суму (п.1.1 договору).
Товар, що поставляється за цим договором, є продуктом переробки давальницької сировини - соняшника на підставі укладеного договору між постачальником та покупцем, тому місце отримання товару як продукту переробки давальницької сировини та поставки товару співпадають, що не потребує перевезення товару та оформлення товарно-транспортної накладної (пп.2.1.1 договору).
На підтвердження виконання зазначених договорів позивачем до суду надано наступні документи:
- договори поставки від 16.07.2017 року №1607, від 01.09.2017 року №О-109, від 01.10.2017 року №О-110, від 01.11.2017 року №111, від 23.06.2017 №2306, від 07.07.2017 №Л707, від 01.09.2017 №Л0109, від 01.10.2017 №Л110, від 09.06.2017 №Л906, від 07.07.2017 №Г707, від 01.09.2017 №Г109, від 01.10.2017 №Г110, від 09.06.2017 №Г906, від 07.07.2017 №С707, від 01.09.2017 №С109, від 01.10.2017 №С110, від 09.06.2017 №С906, від 01.09.2017 №Ш0109, від 01.10.2017 №Ш0110;
- видаткові накладні: №1109142 від 26.06.2017 року, №1109147 від 26.06.2017 року, №1109150 від 26.06.2017 року, №1109148 від 26.06.2017 року, №1109145 від 26.06.2017 року, №1109146 від 26.06.2017 року, №1109144 від 26.06.2017 року, №1109143 від 26.06.2017 року, №1109149 від 26.06. 2017 року, №1109238 від 30.06. 2017 року, №1109237 від 30.06.2017 року, №1109239 від 30.06.2017 року, №1101507 від 19.07.2017 року, №1101506 від 19.07.2017 року, №1101504 від 16.07.2017 року, №1101505 від 19.07.2017 року, №1105631 від 30.09.2017 року, №1105629 від 30.09.2017 року, №1105628 від 18.09.2017 року, №1105630 від 30.09.2017 року, №1105627 від 18.09.2017 року, №1105938 від 01.10.2017 року, №1105937 від 01.10.2017 року, №1105940 від 01.10.2017 року, №1105939 від 01.10.2017 року, №1106307 від 31.10.2017 року, №1106308 від 31.10.2017 року, №1106305 від 27.10.2017 року, №1106306 від 27.10.2017 року, №1106309 від 31.10.2017 року, №1107362 від 23.11.2017 року, №1107363 від 30.11.2017 року, №1107364 від 30.11.2017 року, №1107365 від 30.11.2017 року, №1107361 від 17.11.2017 року, №1107920 від 31.12.2017 року, №1107922 від 31.12.2017 року, №1107921 від 31.12.2017 року, №1100082 від 02.01.2018 року, №1100083 від 02.01.2018 року, №1100086 від 11.01.2018 року, №2 від 12.01.2018 року, №1100084 від 02.01.2018 року, №1 від 09.01.2018 року, №1100087 від 12.01.2018 року, №1100207 від 16.01.2018 року, №1100085 від 09.01.2018 року, №1100250 від 11.01.2018 року, №1100551 від 31.01.2018 року, №1100553 від 31.01.2018 року, №1100552 від 31.01.2018 року, №1100554 від 01.02.2018 року;
- податкові накладні: №1109142 від 26.06.2017 року, №1109147 від 26.06.2017 року, №1109150 від 26.06.2017 року, №1109148 від 26.06.2017 року, №1109145 від 26.06.2017 року, №1109146 від 26.06.2017 року, №1109144 від 26.06.2017 року, №1109143 від 26.06.2017 року, №1109149 від 26.06.2017 року, №1109238 від 30.06.2017 року, №1109237 від 30.06.2017 року, №1109239 від 30.06.2017 року, №1101507 від 19.07.2017 року, №1101506 від 19.07.2017 року, №1101504 від 16.07.2017 року, №1101505 від 19.07.2017 року, 1№105631 від 30.09.2017 року, №1105629 від 30.09.2017 року, №1105628 від 18.09.2017 року, №1105630 від 30.09.2017 року, №1105627 від 18.09.2017 року, №1105938 від 01.10.2017 року, №1105937 від 01.10.2017 року, №1105940 від 01.10.2017 року, №1105939 від 01.10.2017 року, №1106307 від 31.10.2017 року, №1106308 від 31.10.2017 року, №1106305 від 27.10.2017 року, №1106306 від 27.10.2017 року, №1106309 від 31.10.2017 року, №1107362 від 23.11.2017 року, №1107363 від 30.11.2017 року, №1107364 від 30.11.2017 року, №1107365 від 30.11.2017 року, №1107361 від 17.11.2017 року, №1107920 від 31.12.2017 року, №1107922 від 31.12.2017 року, №1107921 від 31.12.2017 року, №1100082 від 02.01.2018 року, №1100083 від 02.01.2018 року, №1100086 від 11.01.2018 року, №1100084 від 02.01.2018 року, №1100085 від 09.01.2018 року, №1100087 від 12.01.2018 року, №1100207 від 16.01.2018 року, №1100249 від 09.01.2018 року, №1100250 від 11.01.2018 року, №1100551 від 31.01.2018 року, №1100553 від 31.01.2018 року, №1100552 від 31.01.2018 року, №1100554 від 01.02.2018 року, та розрахунками коригування до податкової накладної: №1100205 РК від 11.01.2018 року, №1100204 РК від 10.01.2018 року, №1100206 РК від 13.01.2018 року;
- платіжні доручення;
- рахунки на оплату;
- прибуткові накладні;
- виписки по рахунку;
- акти звірки взаєморозрахунків.
Окрім цього, на підтвердження взаємовідносин з контрагентом ТОВ «СКС» позивачем було надано:
- книги відважування на вантажі, що ввозяться і вивозяться через автомобільні ваги;
- ярлики-проб власної лабораторії на ввезену сировину;
- акти прийому-передачі сировини для переробки;
- звіти про переробку давальницької сировини;
- акти прийому-передачі готової продукції та відходів переробки соняшнику;
- книги зважувань через автомобільні ваги готової (побічної) продукції, відходів від переробки давальницької сировини замовника.
Основним видом економічної діяльності ТОВ «СКС» є неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 46.39 - основний), в тому числі, але не виключно, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код КВЕД 46.21) та роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.76).
Так, між ТОВ «Солома» (Виконавець) та ТОВ «Алєф компані» (Замовник) укладено договір на переробку давальницької сировини від №10-18 від 01.10.2018 року, відповідно умов якого замовник передає виконавцеві давальницьку сировину, а виконавець зобов`язується протягом усього терміну дії договору виконувати роботи з переробки давальницької сировини замовника в готову продукцію. При цьому, замовник зобов`язується приймати готову продукцію від виконавця і здійснити оплату за виконану роботу в порядку, передбаченому цим договором.
У відповідності до п.2.5 договору №10-18 від 01.10.2018 року на підтвердження факту передачі сировини виконавцеві від Замовника сторони укладають акт приймання-передачі давальницької сировини в роботу, в якому зазначаються найменування, якість, кількість Сировини, що передається, а також її вартість (за потреби).
Згідно до п.3.4 договору №10-18 від 01.10.2018 року сторони погодили, що якість переданої сировини, визначається лабораторією виконавця, а кількість переданої в роботу сировини приймається виконавцем за його вагами, з урахуванням допустимого відхилення.
Пунктом 3.6 договору №10-18 від 01.10.2018 року результатом виконаних робіт за цим договором є готова продукція. Сторони погодили, що факт передачі готової продукції від замовника до виконавця сторони оформляють шляхом підписання акту приймання передачі готової продукції та відходів.
У відповідності до п.3.10 договору №10-18 від 01.10.2018 року разом з готовою продукцією Виконавець передає Замовнику наступні документи: акт приймання - передачі сировини в роботу; акт приймання - передачі готової продукції та відходів переробки; якісне посвідчення (за вимогою); звіт про переробку давальницької сировини за умови отримання відходів в процесі переробки, які формуються щоденно. Щодекадне або щомісячне формування актів - за домовленістю сторін.
Умовами п.3.11 договору №10-18 від 01.10.2018 року встановлено, що сторони дійшли згоди, що транспортування сировини і готової продукції проводитися замовником за власний рахунок.
Пунктом 4.3 договору №10-18 від 01.10.2018 року визначено, що оплата вартості виконаних робіт здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту підписання уповноваженими представниками обох сторін відповідного акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг).
На підтвердження виконання зазначеного договору позивачем до суду надано наступні документи:
- договір на переробку давальницької сировини від №10-18 від 01.10.2018 року;
- акти надання послуг від 31.10.2018 року №30 та від 30.11.2018 року №32;
- акти прийому-передачі сировини в роботу за період 22.10.2018 року по 16.11.2018 року;
- податкові накладні від 31.10.2018 року №26, від 30.11.2018 року №36, від 30.11.2018 року №37;
- банківські виписки з поточного рахунку за період з 30.11.2018 року по 14.01.2019 року;
- накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів;
- звіти переробки давальницької сировини за період з 22.10.2018 року по 16.11.2018 року;
- акти прийому-передачі готової продукції та відходів за період з 23.10.2018 року по 17.11.2018 року;
- зведені акти з переробки.
На підтвердження внутрішнього переміщення сировини та обороту готової продукції позивач надав наступні документи:
- книги відважувань за період з 22.10.2018 року по 16.11.2018 року;
- ярлики-проби за період з 22.10.2018 року по 16.11.2018 року;
- заміри-розрахунки виробленої олії до договору від 01.10.2018 року №10-18;
- акти інвентаризації сировини;
- книги зважувань через автомобільні ваги за період жовтень листопад 2018 року;
- оборотно-сальдові відомості та картки по рахунку 361.
12. Стосовно взаємовідносин ТОВ «Солома» та ТОВ «Алєф Компані» щодо поставки готової продукції.
Між ТОВ «Солома» (Покупець) та ТОВ «Алєф Компані» (Постачальник) укладено договір поставки від 25.10.2018 року №2510, у відповідності до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах визначених цим договором передати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти у власність товар та сплатити за нього грошову суму.
Пунктом 1.2 договору поставки від 25.10.2018 року №2510 визначено, що товаром за даним договором: олія соняшникова нерафінована, лушпиння соняшникове, шрот соняшниковий, сор соняшниковий.
У відповідності до пп.2.1.1 договору поставки від 25.10.2018 року №2510 товар, що поставляється за цим договором, є продуктом переробки давальницької сировини - соняшника на підставі укладеного договору між постачальником та покупцем, тому місце отримання товару як продукту переробки давальницької сировини та поставки товару співпадають, що не потребує перевезення товару та оформлення товарно-транспортної накладної.
Згідно до п.3.3 договору поставки від 25.10.2018 року №2510 оплата за товар по цьому договору здійснюється покупцем у строк, визначений у специфікації.
На підтвердження виконання зазначеного договору позивачем до суду надано наступні документи:
- договір поставки від 25.10.2018 року №2510;
- видаткові накладні від 31.10.2018 року №138, від 17.11.2018 року №103;
- податкові накладні від 31.10.2018 року №138, від 17.11.2018 року №103;
- прибуткові накладні від 31.10.2018 року №2412, від 31.10.2018 року №2407;
- банківські виписки за період з 30.11.2018 року по 16.01.2019 року;
Окрім цього, на підтвердження взаємовідносин з контрагентом ТОВ «СКС» позивачем було надано:
- книги відважування на вантажі, що ввозяться і вивозяться через автомобільні ваги;
- ярлики-проб власної лабораторії на ввезену сировину;
- акти прийому-передачі сировини для переробки;
- звіти про переробку давальницької сировини;
- акти прийому-передачі готової продукції та відходів переробки соняшнику;
- книги зважувань через автомобільні ваги готової (побічної) продукції, відходів від переробки давальницької сировини замовника.
Основним видом економічної діяльності ТОВ «Алєф Компані» є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код КВЕД 46.21 - основний), в тому числі, але не виключно, діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами (код КВЕД 46.11), виробництво олії та тваринних жирів (код КВЕД 10.41), вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11).
VІ. ПОДАЛЬША РЕАЛІЗАЦІЇ ПРИДБАНОЇ У ТОВ «АЛЄФ КОМПАНІ» І ТОВ`СКС» ПРОДУКЦІЇ.
14. Окрім цього, позивачем до суду надано первинну документацію на підтвердження подальшої реалізації придбаної у ТОВ «Алєф Компані» готової продукції:
- зовнішньоекономічний контракт SFM 06/02/19 від 06.02.2019 року (специфікація №1 від 06.02.2019 р.).
- ТОВ «АПК «ДНІПРОАГРО»(36161054) згідно договору № 13-09 від 13.09.2017 року (шрот соняшниковий).
15. Також, позивачем до суду надано первинну документацію на підтвердження подальшої реалізації придбаної у ТОВ «СКС» готової продукції:
- зовнішньоекономічні контракти: №S060917 від 06.09.2017 року (Специфікація №4 від 05.01.2018 року), №S060917 від 06.09.2017 року (Специфікація №3 від 26.10.2017) року, № S060917 від 06.09.2017 року (Специфікація №2 від 26.09.2017 року), №S060917 від 06.09.2017 року (Специфікація №1 від 06.09.2017 року), S270117 від 27.01.2017 року (Специфікація №5 від 07.07.2017 року), №Ш0109 від 01.09. 2017 року, №Ш110 від 01.10.2017 року, №111 від 01.11.2017 року, №SFM271017 від 27.10.2017 року (Специфікація №1 від 27.10.2017 року; специфікація №2 від 13.12.2017 року), №SFM06/02/19 від 06.02.2019 року (специфікація №1 від 06.02.2019 року).
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЩОДО СПОРУ В ЧАСТИНІ НАРАХУВАННЯ ПОДАТКУ НА ДОДАНУ ВАРТІСТЬ.
16. Стосовно посилань відповідача про відсутність фіксації позивачем на паперових носіях інформацію про замовника, перевізника та показники якості сировини замовників.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в актах прийому-передачі сировини в роботу, накладних вимогах на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, звіт про переробку давальницької сировини, ярликах-проби та в інших документах зазначено найменування сторін взаємовідносин, номер договору в рамках якого виконується послуга, найменування та кількість товару, а також інша необхідна інформація.
Отже, висновки відповідача про відсутність фіксації позивачем на паперових носіях інформації про замовника, перевізника та показники якості сировини замовників спростовується наданими до суду первинними та бухгалтерськими документами.
Суд звертає увагу, що основною підставою для висновків відповідача щодо непідтвердженості та нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «Алєф Компані» та ТОВ «СКС» є саме відсутність товарно-транспортних накладних.
В цей же час, як підтверджено матеріалами справи, згідно умов договорів про переробку давальницької сировини, поставка товару здійснювалась силами та за рахунок контрагентів позивача замовників за договорами.
Акти прийому-передачі сировини, накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, акти прийому-передачі готової сировини тощо містять повну інформацію стосовно сторін, найменування та кількості товару, підстав його прийому-передачі, а також місто складання (м. Верхівцеве).
Відсутність ТТН не може бути самостійною підставою вважати господарську операцією такою, що не відбулась, а причини відсутності ТТН у кожному конкретному випадку мають бути досліджені судом.
Тому питання щодо наявності ТТН, а також правильності її оформлення має оцінюватися в сукупності з іншими документами, створеними в процесі здійснення господарської операції.
Такий висновок зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постанові від 29.04.2021 року у справі №810/3713/16.
В своїй сукупності перелічені документи у повній мірі надають можливість встановити рух товару, його приймання-передачу сторонами, внутрішнє переміщення та облік.
Отже, суд оцінивши дані доводи, вважає висновки відповідача в цій частині необґрунтованими і в сукупності зібраних під час розгляду даної справи доказів не можуть свідчити про удаваність правовідносин між позивачем та його контрагентами.
18. Стосовно посилань відповідача на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року у справі №160/4614/20, суд зазначає наступне.
Згідно до висновків відповідача, той факт, що ТОВ «Солома» відмовлено у задоволені позову, предметом якого було оскарження податкового повідомлення-рішення щодо застосування до позивача штрафу за ненадання документів, є одним з підтверджень позиції відповідача стосовно висновків перевірки.
Досліджуючи це питання, судом встановлено наступні обставини.
Підставою відмови від надання документів на запит відповідача позивач вважав не відповідність такого запиту п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України та п.16 Порядку №1245.
Отже, відмовляючись надавати документи на запит контролюючого органу, позивач намагався реалізувати своє право на отримання запиту, який відповідає вимогам чинного законодавства.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у своєму рішенні від 30.06.2020 року у справі №160/4614/20 надав оцінку позиціям сторін та зробив висновок, що оформлення запиту відповідно до вимог ст.73 Податкового кодексу України та їх неухильне дотримання здійснюється у разі необхідності збору податкової інформації для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу, а не у випадку проведення планової документальної перевірки. У зв`язку з чим відмовив у задоволені позовної заяви позивача.
Отже, підставою ненадання документів на запит відповідача була не протиправна бездіяльність позивача, а його правова позиція, яку останній намагався довести шляхом звернення з позовом до суду.
Станом на 22.02.2021 року ТОВ «Солома» було надано документи у повному обсязі.»
19. Стосовно посилань відповідача на те, що ТОВ «СКС» декілька разів було віднесено до платників податку, які відповідають критеріям ризиковості, слід зазначити наступне.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.04.2021 року у справі №815/2417/16, від 11.11.2020 року у справі №320/1147/19, від 24.11.2020 року у справі №813/3034/15.
20. Стосовно посилань відповідача на те, що ТОВ «СКС» та ТОВ «Алєф Компані» є фігурантом кримінальних проваджень, суд зазначає наступне.
Так, у якості обґрунтувань своїх висновків про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «СКС» і ТОВ «Алєф Компані», відповідач посилається на те, що вказані контрагенти є фігурантами кримінальних проваджень, а саме:
В даному випадку суд звертає увагу на те, що кримінальні провадження перебувають на стадії досудового розслідування та з наданої податковим органом інформації, а також з даних Єдиного реєстру судових рішень неможливо встановити відносно кого вони відкриті. Інформація щодо наявності обвинувального чи виправдувального вироку відсутня. Який статус мають контрагенти позивача в рамках вказаних кримінальних проваджень невідомо.
Ухвали, на які посилається відповідач в акті перевірки та відзиві на позов, стосуються доступу до речей та документів.
Суд вважає посилання контролюючого органу на зазначені обставини безпідставними, оскільки в силу приписів ч.6 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Також, суд зауважує, що відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Отже, суд відхиляє посилання контролюючого органу на вказані кримінальні провадження, як на підставу для винесення спірних рішень, оскільки суду не надано доказів, які б свідчили про невиконання контрагентом своїх договірних зобов`язань саме по господарських відносинах з позивачем або встановлення обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.
Доказів, які б свідчили про наявність вироку суду, відносно контрагентів позивача, який би набрав законної сили, контролюючим органом не надано, а отже сам по собі факт порушення кримінальної справи без наявності інформації щодо статусу контрагентів позивача в ньому, не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача.
Сам по собі факт того, що контрагент платника податків фігурує в досудових розслідуваннях, порушених за ознаками кримінального правопорушення, не є доказом протиправного формування податкового кредиту і не тягне за собою правових наслідків для платника податків.
Правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 21.04.2021 року у справі №815/2417/16, від 22.07.2020 року у справі №620/3925/18, від 20.03.2019 року у справі №813/1979/15, від 24.04.2018 у справі №2а/0370/205/12, від 27.03.2018 року у справі №816/809/17.
Суд також зазначає, що чинним законодавством, яким регулюються спірні правовідносини, чітко визначено, що подання платником податку до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди - є підставою для її отримання, якщо контролюючий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.
Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в таких документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Наведений вище правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.08.2021 року у справі №826/8900/17.
21. Посилання відповідача на те, що ТОВ «СКС» та ТОВ «Алєф Компані» придбавали однакову по найменуванню продукцію у своїх контрагентів за ланцюгом за цінами, що значно відрізняються одна від одної, суд відхиляє, з огляду на наступне.
Підпунктом 39.2.1. п.39.2.1 п.39.2 ст.39 Податкового кодексу України надано визначення контрольованій операції, зокрема, наведено засади визначення операцій контрольованими.
Так, контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, а саме:
а) господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту;
б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів;
в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав;
г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Перелік організаційно-правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до підп.14.1.71 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.
Згідно до ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Положеннями ч.5 ст.19 Господарського кодексу України встановлено, що незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності суб`єктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб при здійсненні ними державного контролю та нагляду забороняються.
Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суд не приймає посилання відповідача на те, що порядок формування цін контрагентами позивача за ланцюгом придбання товару, є підставою для визнання господарських операцій, що підлягали перевірці, нереальними.
23. Дослідивши наявні в матеріалах справи первинні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами податкового обліку, суд робить обґрунтований висновок, що останні складені за результатом фактично проведених господарських операцій між позивачем і його контрагентами ТОВ «СКС» та ТОВ «Алєф Компані», містять достатні дані про зміст господарських операцій, їх учасників та підтверджують реальність здійснення таких операцій.
У відзиві на позовну заяву зазначено, що перевіркою своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб з заробітної плати встановлено несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.05.2019 року по 20.06.2019 року на суму 668723,93 грн., чим порушено п.п.168.1.1, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року за № 2755-VІ, (зі змінами та доповненнями), а саме, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
Проте, окрім зазначеного висновку про встановлене порушення відзив не містить жодного обґрунтування чи пояснення стосовно порядку та дати самостійно нарахованого зобов`язання зі сплати ПДФО, даних декларацій, звітності 1ДФ, їх строків подання.
Судом встановлено, що у відповідності до додатку 3.1.1 до акту перевірки сума у розмірі 340950,68 грн. ПДФО, самостійно нарахована позивачем в березні 2019 року, фактично була сплачена лише 28.05.2019 року. В цей же час, вказана сума мала бути перерахована позивачем до бюджету у строк до 30.04.2019 року. Встановлено прострочення сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання на 28 календарних днів.
Також, у відповідності до додатку 3.1.1 до акту перевірки сума у розмірі 327773,25 грн. ПДФО, самостійно нарахована позивачем в квітні 2019 року, фактично була сплачена лише 20.06.2019 року. В цей же час, вказана сума мала бути перерахована позивачем до бюджету у строк до 30.05.2019 року. Встановлено прострочення сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання на 21 календарний день.
За вказане порушення відповідач застосував до позивача відповідальність, передбачену п.125-1.2 ст.125 Податкового кодексу України, у відповідності до якої ненарахування та/або неутримання, та/або несплата (неперерахування), та/або нарахування, сплата (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь нерезидента або іншого платника податків, а також нерезидентом, на якого покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому розділом III цього Кодексу, вчинені умисно, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Водночас, положення п.124.1 ст.124 Податкового кодексу України визначають, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Аналіз наведених вище приписів дає підстави зробити висновки про те, що податковим правопорушенням відповідно до статті 124 Податкового кодексу України є вчинення дії (платником податку) щодо фактичної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, але з затримкою (несвоєчасно). Відповідно до статті 125-1 Податкового кодексу України таким порушенням є бездіяльність податкового агента, тобто не нарахування, неутримання, несплата, неперерахування податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу.
У відповідності до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У відповідності до додатку 3.1.1 до акту перевірки відповідачем встановлено, що позивачем самостійно нараховано та сплачено податок на доходи фізичних осіб на відповідний бюджетний рахунок, але несвоєчасно, тобто з простроченням.
В ході проведення перевірки було з`ясовано, що для здійснення господарської діяльності позивач орендує приміщення під офіс, згідно договору оренди від 01.03.2016 року №б/н з громадянином України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), в особі представника громадянина України ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ).
Згідно договору оренди ОСОБА_2 , в особі ОСОБА_3 орендодавець, зобов`язується передати ТОВ «Солома» у тимчасове платне користування нежитлове приміщення під офіс, загальною площею 121 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
Розмір орендної плати складає 56 грн. за 1 кв.м, всього 6776,00 грн. на місяць. Згідно договору орендна плата сплачується орендарем ТОВ «Солома» в безготівковому порядку на картковий рахунок Орендодавця не пізніше 10 числа кожного місяця за кожен попередній календарний місяць.
Так, відповідач в акті перевірки зазначає, що згідно рішення Дніпропетровської міської ради від 01.12.2016 року №7/16 затверджена мінімальна вартість місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна у м. Дніпро для приміщень, що використовуються під іншу комерційну діяльність та розташовані в ІІ поясі, та склала 66,1 грн.
Розмір орендної плати згідно вказаного договору оренди складає 56 грн. за 1 кв.м, всього 6776,00 грн. на місяць. За даними перевірки орендна плата за період з 01.01.2017 року по 13.06.2017 року повинна скласти 7998,10 грн. на місяць (121 кв.м. х 66,1 грн. х 5 місяців та 13 днів).
Таким чином, відповідач зробив висновок про заниження оподатковуваного доходу, внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб, чим порушено п.170.1 ст.170 Податкового кодексу та донараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 1195,22 грн. та донараховано військового збору у розмірі 109,50 грн.
У відповідності до підп.163.1.1-163.1.3 п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є:
- загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;
- доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);
- іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Отже, податок на доходи фізичних осіб нараховується та сплачується податковим агентом на фактично отриману суму доходу фізичної особи.
Податок на доходи фізичних осіб не може бути нарахований на дохід, який фактично не отриманий фізичною особою.
Тим більше, не може бути застосовано відповідальність до позивача у вигляді донарахування податку на доходи фізичних осіб на суми, яких не існувало і які не виплачувались позивачем на користь фізичної особи.
Х. ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.
26. Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
ХІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
27. Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.139, 242-246, 250, 262, Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складене 22 жовтня 2021 року.

Суддя Р.З. Голобутовський