Справа № 320/7784/21
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2021 року м. Київ № 320/7784/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 17 календарних років служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та здійснити доплату належної позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, обчисливши її розмір з врахуванням всіх складових грошового забезпечення за останньою посадовою на день звільнення - з включенням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.

В якості підстави позову позивач вказує на протиправні дії відповідача щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні за 17 календарних років служби.

Ухвалою суду від 06.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін. Запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на адміністративний позов.

10.08.2021 до суду надійшов відзив відповідача на адміністративний позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтовує тим, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, не мала постійного характеру. Виплата такої нагороди залежить від наявності рішень відповідних суб`єктів владних повноважень та від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата може відбуватись не щомісячно. Така допомога не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова допомога при звільненні.

Також відповідач зазначав про те, що позивач просив визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 17 календарних років служби, в той же час відповідач звернув увагу на час походження військової служби позивача у військовій частині НОМЕР_1 та часу початку виплати - 01 жовтня 2010 року щомісячної додаткової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 13.06.2017 №222, відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби від 06.12.2016 №1769-VIII, частини шостої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, з урахуванням вимог підпункту ї пункту 1 частини восьмої цієї статті цього Закону, ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за пунктом а (у зв`язку із закінченням контракту).

Згідно Витягу з послужного списку позивач 29.06.2017 виключений зі списків особового складу частини.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.06.2017 №136, ОСОБА_1 наказано виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 450% посадового окладу, надбавку за виконання важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% місячного грошового забезпечення за період з 01 по 29 червня 2017 року.

Цим же наказом виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2017 рік у розмірі місячного грошового забезпечення; грошову компенсацію за 10 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2017 рік; грошову компенсацію за не отримане речове майно у розмірі 15056,60 грн.

На своє звернення до відповідача із заявою, в якій позивач просив здійснити виплату грошової допомоги з врахуванням щомісячної грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, відповідач листом від 24.05.2021 №350/147/21/1721 відмовив позивачу в такому перерахунку з посиланням на те, що відповідно до пункту 8 наказу Міністра оборони України від 24.10.2016 №550 Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, щомісячна грошова винагорода не включається до вихідної допомоги при звільненні.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII, порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Згідно статті 9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (пункт 1).

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (пункт 2).

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (пункт 3).

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4).

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (чинної на час проходження позивачем військової служби), грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Частиною другою статті 15 Закону №2011-ХІІ визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі - Постанова №889) встановлювалась щомісячна додаткова грошова винагорода, зокрема, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил і, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Таким чином, Постановою №889 передбачено виплату зазначеним у ній категоріям військовослужбовців щомісячної додаткової грошової винагороди, яка має постійний щомісячний характер, яка відповідно до положень пункту 2 статті 9 Закону №2011-XII включається до складу грошового забезпечення таких військовослужбовців.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи витягу від 02.03.2021 №2/5/167 з послужного списку про проходження військової служби капітана у запасі ОСОБА_1 1988 року народження, позивач звільнений з військової служби у запас наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 13.06.2017 №222, відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби» від 06.12.2016 №1769-VIII, частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог підпункту «ї» пункту 1 частини 8 цієї статті за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) та 29.06.2017 виключений зі списків особового складу частини.

Згідно довідки від 25.05.2021 №61/ФС, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 щодо виплати позивачеві щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2016 по 29.06.2017, остання виплачувалася позивачеві по червень 2017 року включно.

Оскільки зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода була передбачена Постановою №889, виплачувалась позивачу до дня звільнення його з військової служби, тобто мала постійний характер, в силу положень статті 9 Закону №2011-ХІІ така щомісячна додаткова грошова винагорода повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.

Факт не включення до складу грошового забезпечення, з якого розраховано виплачену позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, відповідачем не заперечувався.

Дана обставина підтверджується листом Фінансово-економічного управління командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 25.05.2021 №350/147/2/1721м у відповідь на звернення позивача, в якому зокрема повідомлялося, що грошова допомога при звільненні була нарахована та виплачена позивачеві без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди.

Також, аналогічне за змістом твердження міститься і в листі Військової частини НОМЕР_1 від 02.08.2021 №350/133/47/554/ПС.

Щодо посилання відповідача на положення Інструкції про розміри і порядку виплати військовослужбовцям, які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил України, щомісячної додаткової грошової винагороди, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 №595, зі змінами внесеними наказом Міністра борони України від 05.12.2012 №825 (що за аналогією стосується також Інструкції, затвердженої Міністром оборони України наказом від 24.10.2016 №550, яка була чинною станом на час звільнення позивача з військової служби), а саме, що за пунктом 8 Інструкції щомісячна додаткова грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення, суд зазначає, що Верховний Суд у пунктах 49, 50 постанови від 21.04.2021 №380/2427/20 зауважив, що частиною четвертою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Міністру оборони України надано повноваження визначати лише порядок виплати грошового забезпечення. Водночас, право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення, Законом не віднесено до компетенції Міністра оборони України. Вказані критерії (розмір, види) можуть бути змінені лише законодавцем.

За цих обставин Верховний Суд зазначив, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам цього Закону.

Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон №2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону в цій частині.

Зокрема, такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 24.10.2019 у справі №820/3211/17, від 19.09.2019 у справі №826/14564/17, від 05.12.2019 у справі №295/5200/18.

Також, суд зазначає, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17. Приймаючи постанову від 06.02.2019 у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Таким чином, оскільки перед звільненням позивача з військової служби додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою №889, нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, підстави вважати таку виплату одноразовими видами грошового забезпечення відсутні.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи, виходячи з правового регулювання спірних відносин та наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог щодо визнання протиправним дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, та зобов`язання відповідача провести перерахунок та здійснити доплату належної позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, обчисливши її розмір з врахуванням всіх складових грошового забезпечення за останньою посадовою на день звільнення - з включенням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.

Щодо вимог позивача визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби саме за 17 календарних років служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, суд звертає увагу, що відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як вбачається з листа відповідача від 02.08.2021 №350/133/47/554/ПС, в останньому наведено розрахунок грошового забезпечення позивача по 29.06.2017 включно, та зокрема вказано яким чином і з урахуванням яких саме складових відповідачем було визначено розмір грошової допомоги позивача при звільненні.

В свою чергу, позивачем в ході розгляду даної адміністративної справи до суду не було подано будь-яких пояснень чи заперечень, зокрема відповіді на відзив, щодо способу та порядку проведеного відповідачем розрахунку, у т.ч. що стосується використаного відповідачем періоду (час проходження військової служби позивача у Військовій частині НОМЕР_1 ), за який ним обраховувався розмір грошового забезпечення позивача та грошової допомоги при звільненні.

Позовна заява та подані додатки до неї також не містять будь-яких обґрунтувань щодо визначеного позивачем періоду, за який він просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, а отже вимоги позивача у цій частині не підлягають задоволенню, оскільки відсутні підстави вважати, що при здійсненні відповідачем вказаного розрахунку останнім не було використано вірний період часу проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач має пільги зі сплати судового збору відповідно до п.п. 1, 13 ч. 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати, що підлягають розподілу - відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, за кожен рік служби, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) здійснити перерахунок та виплату належної ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, обчисливши її розмір з врахуванням всіх складових грошового забезпечення за останньою посадовою на день звільнення - з включенням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено та підписано: 21.10.2021.

Суддя Панченко Н.Д.