Справа № 303/2745/21
Суддя: Монич В. О.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №303/2745/21
2-а/303/77/21
ряд.стат.звіту №140
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2021 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого-судді Монич В. О.

при секретарі Рега В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

02.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом про визнання протиправною та скасування постанови від 24.03.2021 року серії ЕАН № 3965556 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

Позовні вимоги мотивує тим, що вважає вищевказану постанову винесеною незаконно та необґрутовано. Так, 24.03.2021 року інспектором лейтенантом поліції Бугина М.М. винесено оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, а саме: керування автомобілем по трасі Київ-Чоп, М06 745 км зі швидкістю 84 км/год в зоні дії дорожнього знаку 5.45 «максимальна швидкість 50 км/год», чим на думку інспектора порушено п.п.12.4 ПДР України. Швидкість зафіксована приладом «TRUCAM». В постанові відповідач посилається на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортного засобу позивача в зоні дії дорожнього знаку здійснення вимірювання швидкості руху приладом «TRUCAM» з руки. Така фіксація швидкості може дати більшу похибку аніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач. З огляду на це позивач вважає, що така фіксація швидкості руху не може бути належним та допустимим доказом. Крім того, постанова не містить доказів відносно інформації про розміщення дорожнього знаку 5.70 на вказаному відрізку дороги.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.04.2021 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, яку відповідачам направлено разом з копією позовної заяви та додатками до неї 20.04.2021 року.

25.05.2021 року Управлінням патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції подано відзив на позов в якому просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вважають позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Як підстави своїх заперечень наводять те, що всіх водіїв на їх вимогу ознайомлюють з документами, що підтверджують правомірність використання вимірювального приладу TruCam, а також фотознімками, які зроблені приладом. Так, « ОСОБА_2 » було ознайомлено з фото-відеофіксацією вчиненого правопорушення, при цьому вчинення ним правопорушення позивач не заперечував. Інспектором було роз`яснено, що на фотозображенні чітко видно дату, час фіксації, марку, модель транспортного засобу та символи номерного знаку. Усі усні доводи позивача було взято до уваги при розгляді справи, письмових пояснень позивач не надавав. Адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті та ознайомлено позивача з її змістом та запропоновано під підпис отримати копію постанови. Позивачем не надано жодного доказу на обґрунтування своєї позиції. Вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI20/20TruCAMІІ призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів (ТЗ) в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних (залежно від ступеню участі оператора у процесі роботи вимірювача) дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху. Вимірювач використовуються під час контролю швидкості ТЗ підрозділами Національної Поліції та уповноваженими організаціями. Відповідність та захищеність результатів вимірювання швидкості приладом TruCam LTI20/20 виробництва Laser Technology Inc. також підтверджується наявністю виданого Державною службою Спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який підтверджує відповідність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES вимогам ДСТУ ISO/IES 18033:2015 із забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Е. від 04 жовтня 2018 року. Отже, прилад TruCam, який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 №UА-МІ/1-2903-2012 та пройшов повірку, використовувався згідно інструкції з експлуатації в якій вказано алгоритм роботи передбачений виробником і він конструктивно розроблений таким чином, що дозволяє його використання без спеціалізованих стаціонарних підставок і за умови експлуатації згідно інструкції похибка вимірювання становить до 2 км/год. З огляду на це домисли позивача стосовно неможливості вимірювання швидкості руху таким способом є необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами. Просили звернути увагу на правові позиції викладені у рішеннях (постановах) Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2019 по справі № 359/9278/18, Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019 по справі № 857/854/19, Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2019 по справі № 149/3350/18 та ін. Також, зазначили, що ст..40 ЗУ «Про Національну поліцію» не містить вимог про вимірювання швидкості руху виключно за допомогою стаціонарно вмонтованої техніки.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши надані суду докази, суд приходить до наступного висновку.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст.286 КАС України.

Так, згідно ст.288 ч.1 п.3 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.289 КУпАП, ст.286 ч.2 КАС України скаргу на рішення (постанову) по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З постанови серії ЕАН № 3965556 від 24.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «INFINIТІ», д.н.з. НОМЕР_1 , 24.03.2021 року о 14:51 годині на 745 км автодороги М06 траси Київ-Чоп, рухався зі швидкістю 84 км/год в зоні дії дорожнього знаку 5.45 та перевищив допустиме обмеження швидкості в населеному пункті на 34 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП(а.с.7).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиню першою статті 122 КУпАП визначено, що правопорушенням, за яке настає адміністративна відповідальність у вигляді штрафу, визначено перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно п.12.4 Правил дорожнього руху: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год».

Згідно пункту 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями283 і 284 КУпАП У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст. 122 КУпАП.

Судом враховано, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак « 5.70»), позаяк вказане обумовлено ч.2 ст.40 Закону №580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

Окрім того, з оскаржуваної постанови та доданих відповідачем доказів не вбачається, чи дотримано інспектором поліції вимог ст. 268 КпАП України.

Також, суд бере до уваги, що у відзиві на позов вказано, що « ОСОБА_2 » було ознайомлено з фото-відеофіксацією вчиненого правопорушення, при цьому вчинення ним правопорушення позивач не заперечував, однак позивачем в даній справі є ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 .

Такі обставини, на думку суду, свідчать про грубе порушення прав позивача, у тому числі і права на захист, оскільки останній про таке право не був поінформований, і відповідно про порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, що в свою чергу стало підставою для винесення оскаржуваної постанови за неповним з`ясуванням всіх обставин справи та перевірки їх належними і допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановлено законом. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до п.п. 1, 3, 8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Частина 2 ст.77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до пункту 3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у судовому засіданні не доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КупАП, а тому постанова серії ЕАН № 3965556 від 24.03.2021 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 241-246, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволити.

Постанову від 24.03.2021 року серії ЕАН № 3965556 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху - визнати протиправною та скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач 1: Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження за адресою: м.Ужгород, вул.Олега Кошового, 2, Закарпатська область.

Відповідач 2: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул.Федора Ернста, 3.

Головуючий В.О. Монич