Справа № 540/3586/21
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3586/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного нотаріуса Новокаховського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2021 року №Ф-9318-13,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДПС) про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2021 №Ф-9318-13.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.05.2021 року ГУ ДПС прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2021 №Ф-9318-13.

Вважаючи її протиправною, позивач розпочав оскарження в адміністративному порядку. За наслідком розгляду скарги прийнято рішення №14893/6/99-00-06-02-01-06, яким скаргу залишено без задоволення. Позивач вважає вимогу протиправною, оскільки, на його думку, до визначеної в вимозі суми недоїмки включено зобов`язання за перший квартал 2021 року від сплати якого він звільнений. Відсутність обов`язку щодо сплати єдиного внеску позивач обґрунтовує змінами до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які набули чинності 01.01.2021 року. Відповідно наведених змін, особи, що отримують пенсію за віком звільняються від сплати за себе єдиного внеску. Позивач є пенсіонером з 2011 року, а тому вважає, що зазначена преференція розповсюджується й на нього.

На підставі наведеного, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 26.07.2021 провадження відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

11.08.2021 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти заявлених позовних вимог. Зазначає, що станом на 09.08.2021 року по позивачу рахується заборгованість з єдиного соціального внеску в розмірі 7972,07 грн, яка складається з недоїмки - 4146,38 грн та пені - 3825,69 грн.

Також, ГУ ДПС вказує, що до суми боргу включено зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням № від 12.10.2020 року на загальну суму 8030,99 грн та зобов`язання визначене позивачем самостійно на суму 12712,48 грн в звіті за 12 місяців 2020 року. Крім наведеного, відповідач стверджує, що оскарженою вимогою не визначалось зобов`язання позивача зі сплати єдиного внеску.

На підставі викладеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Визнається сторонами, а тому відповідно приписів ч.1 ст. 78 КАС України не підлягає доказуванню те, що ОСОБА_1 взятий на облік в органах ДПС України як платник податку, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру, є фізичною особою, яка займається незалежною професійною діяльністю - приватний нотаріус (дата встановлення ознаки - 10.02.2007 року).

Протягом 2020 року позивач сплатив на рахунок органу доходів і зборів, відкритий в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, наступні суми єдиного соціального внеску:

06.04.2020 року - 3117,18 грн (платіжне доручення № 870 від 06.04.2020 року);

13.07.2020 року - 3170,00 грн (платіжне доручення № 887 від 13.07.2020 року);

02.10.2020 року - 3178,12 грн (платіжне доручення № 919 від 02.10.2020 року);

18.01.2021 року - 3300,00 грн (платіжне доручення № 932 від 18.01.2021 року).

12.10.2020 року ГУ ДПС прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, відповідно якого до ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 4205,30 грн та за період з 02.04.2018 року по 06.11.2019 року нараховано пеню в розмірі 3825,69 грн. Всього на загальну суму 8030,99 грн.

26.04.2021 року позивачем до контролюючого органу подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 рік на загальну суму 12712,48 грн (позивачем задекларовано зобов`язання в розмірі 1039,06 грн за кожний місяць 2020 року, починаючи з січня по серпень 2020 року та 1100,00 грн за кожний місяць 2020 року, починаючи з вересня по грудень 2020 року).

11.05.2021 року контролюючим органом винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9318-13 (далі-Вимога), відповідно до якої борг ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску станом на 30.04.2021 року становить 7972,07 грн.

Не погодившись з Вимогою, позивач 10.06.2021 року оскаржив її в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

Рішенням про результати розгляду скарги від 02.07.2021 року №14893/6/99-00-06-02-01-06 скаргу позивача залишено без задоволення, оскаржену вимогу - без змін.

Позивач не погодився з наслідками оскарження, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VІ).

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Абзацом другим підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

З урахуванням наведених визначень, позивач як приватний нотаріус є особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

Згідно із частиною 8 статті 9 Закону № 2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Частиною 3 статті 9 Закону № 2464-VІ передбачено, що обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи (абзац 5 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VІ).

Згідно положень п.178.7 ст. 178 ПК України, остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в податковій декларації, в якій поряд з доходами від провадження незалежної професійної діяльності повинні зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи, а також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого на доходи від провадження незалежної професійної діяльності в розмірах, визначених відповідно до закону.

З аналізу наведеного вище висновується, що позивач, як особа яка провадить незалежну професійну діяльність має подавати звітність до податкового органу, в якій самостійно визначати суму єдиного внеску в розмірі не менше за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). Звітним періодом для позивача є календарний рік.

Подання такого звіту особою є остаточною та самостійною законодавчою підставою для визначення зобов`язання з єдиного внеску.

Разом з тим, сплачувати єдиний внесок позивач має до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивачем в 2020 році сплачувався єдиний внесок за чотири квартали 2020 року (відповідно перерахованих в описовій частині платіжних доручень) та подавався звіт за 2020 рік.

Крім наведеного, ч. 11 та 12 статті 9 Закону №2464 визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 25 Закону №2464 рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Зазначені положення Закону кореспондуються з положеннями п. 1 Розділу VI Інструкції №449 згідно яких до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції (абз. 2 п. 2 Розділу VI Інструкції №449).

З огляду на наведене, слід дійти висновку, що нарахування зобов`язань з єдиного внеску здійснюється як особою самостійно (шляхом подання звітів) так і контролюючим органом, зокрема шляхом прийняття рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

Відповідно ч.14 ст. 25 Закону №2464, про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Отже, рішення контролюючого органу про застосування штрафних санкцій та пені підлягає оскарженню в адміністративному або судовому порядку. Якщо таке рішення протягом 10 днів після його надходження платнику не оскаржено, в платника єдиного внеску з`являється обов`язок щодо його сплати, а суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки (ч.15 ст.25 Закону №2464).

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що відносно позивача 12.10.2020 року прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 8030,99 грн, яке надсилалось позивачу.

Наведене рішення не оскаржено позивачем ані до суду, ані в адміністративному порядку, отже визначені ним зобов`язання набули статусу узгоджених та правомірно включені до загальної суми боргу ОСОБА_1 з єдиного внеску.

Таким чином, як пояснює відповідач, борг ОСОБА_1 утворився внаслідок несплати ним зобов`язань, визначених самостійно в звіті за 2020 рік та визначених рішенням № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (відповідач помилково називає його податковим повідомленням-рішенням). Позивач, зі свого боку, вважає, що сума боргу, вказана в оскарженій вимозі виникла внаслідок неправомірного включення зобов`язань зі сплати єдиного внеску за 2021 рік.

Надаючи оцінку аргументам сторін, слід звернутись до даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС.

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5 (далі - Порядок №5).

Відповідно пункту 1 підрозділу 1 Розділу ІІ, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Під час проведення облікової операції в ІКП зазначається дата запису операції, зміст операції та/або документ, на підставі якого здійснюється запис.

Спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП.

Так, в даному конкретному випадку, з наданого відповідачем витягу з ІКП позивача вбачається, що позивачу за перший квартал 2020 року:

- 06.04.2020 року враховано сплачену ним цієї ж дати суму за перший квартал 2020 року (3117,18 грн платіжне доручення № 870 від 06.04.2020 року);

- 21.04.2020 року відбулось автоматичне нарахування системою суми ЄСВ за перший квартал 2020 року в розмірі 2078,12 грн.

За другий квартал 2020 року:

- 13.07.2020 року враховано сплачену ним цієї ж дати суму за другий квартал 2020 року (3170,00 грн платіжне доручення № 887 від 13.07.2020 року);

- 20.07.2020 року відбулось автоматичне нарахування системою суми ЄСВ за другий квартал 2020 року в розмірі 1039,06 грн.

За третій квартал 2020 року:

- 02.10.2020 року враховано сплачену ним цієї ж дати суму за третій квартал 2020 року (3178,12 грн платіжне доручення № 919 від 02.10.2020 року);

- 19.10.2020 року відбулось автоматичне нарахування системою суми ЄСВ за третій квартал 2020 року в розмірі 3178,12 грн.

За четвертий квартал 2020 року:

- 18.01.2021 року враховано сплачену ним цієї ж дати суму за четвертий квартал 2020 року (3300,00 грн платіжне доручення № 932 від 18.01.2021 року);

- 19.01.2021 року відбулось автоматичне нарахування системою суми ЄСВ за четвертий квартал 2020 року в розмірі 3300,00 грн.

З аналізу наведеного, вбачається, що кожне з зазначених ОСОБА_1 платіжних доручень було враховано ГУ ДПС при визначенні стану його рахунку.

Разом з тим, вбачається також і різниця між сумами зобов`язань з єдиного внеску, нарахованих позивачем в звіті за 2020 рік та нарахованих системою. Відмінність полягає в відомостях за перший та другий квартали 2020 року.

Відповідно звіту позивача за перший квартал ним визначено суму в 3 117,18 грн, за другий - 3117,18 грн.

Системою нараховано за перший квартал 2020 року 2078,12 грн, за другий - 1039,06 грн, тобто в меншому розмірі.

Вказані відмінності мають законодавче підґрунтя, оскільки передбачені пунктом 9-10 розділу VIII Закону №2464 відповідно якого, тимчасово звільняються від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2020 року за себе. При цьому положення абзацу другого пункту 2 частини першої статті 7 цього Закону щодо таких періодів для таких осіб не застосовуються.

Отже, податковим органом в 2020 році було правомірно не нараховано позивачу в автоматичному режимі суми єдиного внеску за періоди з 01.03.2020 року по 31.05.2020 року, що, разом з сумами переплат, яка утворилась на рахунку позивача раніше станом на 31.01.2021 року утворило загальну переплату в сумі 3176,10 грн, що також відображено в ІКП позивача.

Разом з тим, 24.02.2021 року до ІКП позивача включено суму боргу, визначену чинним наразі рішенням № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 8030,99 грн (штраф в розмірі 4205,30 грн та пеня в розмірі 3825,69 грн).

Відповідно ч.6 ст. 25 Закону №2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Тому суми переплати, які включали в себе, зокрема й суми, спрямовані позивачем на сплату єдиного внеску за 2020 рік, були використані для погашення боргу, визначеного рішенням №.

Зазначене нарахування призвело до утворення боргу на загальну суму 4854,89 грн (8030,99 грн - 3176,10 грн = 4854,89 грн), що також правильно відображено в ІКП позивача.

В подальшому 26.04.2021 року, позивачем подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, згідно якого в ті місяці, які ГУ ДПС не нараховувала зобов`язання єдиного внеску в зв`язку з карантинними заходами (березень, квітень, травень 2020 року), ОСОБА_1 самостійно їх визначив в звіті на загальну суму 3117,18 грн, що призвело до додаткового нарахування єдиного внеску за березень, квітень, травень 2020 року (по 1039,06 грн за кожний з місяців) та утворило загальний борг позивача на суму 7972,07 грн (борг до цього 4854,89 грн + 3117,18грн=7972,07 грн).

Саме ця сума й була включена відповідачем до вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9318-13.

Таким чином, відповідач правильно та на законних підставах визначив суму боргу позивача, включену до оскарженої податкової вимоги. Твердження позивача про включення до суми боргу зобов`язань за 2021 рік, в силу наведеного вище, не знайшли свого підтвердження, донараховані зобов`язання з єдиного внеску стосуються 2020 року.

Крім викладеного, суд звертає увагу, що пільга зі сплати єдиного внеску за березень, квітень, травень 2020 року, пов`язана з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відповідно пункту 9-10 розділу VIII Закону №2464 не є імперативною, а застосовується за бажанням платника єдиного внеску, оскільки другий абзац наведеної норми вказує, що особи можуть прийняти рішення про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску за періоди з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2020 року в розмірах та порядку, визначених цим Законом. У такому разі інформація про сплачені суми зазначається у звітності про нарахування єдиного внеску за звітний період, визначений для таких осіб цим Законом.

Дії вчинені відповідачем щодо визначення зобов`язань за період в березень-травень 2020 року відповідають змісту наведеного абзацу та свідчать про прийняття ним рішення про нарахування єдиного внеску за ці періоди.

Факультативно суд зазначає, що підставами нарахування боргу ОСОБА_1 є зобов`язання визначені позивачем за період з 01.03.2020 року по 31.05.2020 року самостійно, які платник єдиного внеску міг не визначати. Отже, в разі помилкового визначення таких зобов`язань, ОСОБА_1 має передбачене пунктом 9-10 розділу VIII Закону №2464 право (враховуючи наслідки таких дій) подати до контролюючого органу уточнюючий звіт про суми нарахованого єдиного внеску, що буде підставою для зменшення його боргу.

Також, до суми боргу включено зобов`язання за рішенням № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, правомірності якого не може бути надана оцінка в рамках даної справи через не визначення його як предмету спору. Разом з тим, позивач має право на оскарження наведеного рішення в разі не згоди з ним, що також призведе (в разі позитивного результату оскарження) до зменшення суми боргу.

Наразі, рішення в даній справі прийнято за обставин чинності рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та актуальності звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 рік, поданого 26.04.2021 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вказаних обставинах, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятої ним вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2021 № Ф-9318-13, з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 111060000