Справа № 328/1886/21
Суддя: Петренко Л. В.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

20 жовтня 2021 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді: Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Шпітько Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, адміністративну справу № 328/1886/21 (номер провадження 2-а/328/19/21) за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 986827, -

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

встановив:

14 липня 2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 986827 від 18.06.2021 року і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 18 червня 2021 року відносно нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винесена інспектором ГРПП ВП №3 Пологівського РВП старшим лейтенантом поліції Літус Ігорем Олександровичем постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія БАБ № 986827 о 09 годині 10 хв. Згідно відповідної постанови він нібито 18 червня 2021 року о 08 годині 10 хв., по вулиці Перемоги м. Токмак, керуючи ТЗ здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу, порушив п. 15.9г ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

З відповідною постановою він не погоджується, так як здійснив зупинку за правилами дорожнього руху. На місті зупинки через 1 годину після порушення ПДР України на вул. Центральній в м. Токмаку працівнику патрульної поліції він пояснював, що зупинився не менше 10 метрів від пішохідного переходу, не проведені заміри відстані на місці вчинення правопорушення, але його слова він категорично ігнорував. Під час складання постанови він зазначив, що з постановою не згоден, зупинився не менше 10 метрів від пішохідного переходу, про що в постанові від 18.06.2021 року міститься відповідний запис.

Ознайомившись зі змістом постанови він вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 986827 від 18 червня 2021 року, такою що винесена з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню з наступних підстав.

В пункті 5 Постанови зазначені неправдиві відомості, а саме: «…керуючи ТЗ здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу…». ОСОБА_1 прохав працівника поліції пояснити, або надати докази чим підтверджується здійснення ним порушення, йому було надіслано відео на Вайбер з відеореєстратора іншого водія ТЗ (диск із відеозаписом додано до позовної заяви).

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскаржувана постанова відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався) не містить. Відеозапис, яким було зафіксовано вчинення адмінправопорушення не може бути визнано належним доказом у справі.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не зазначено, та не долучено до оскаржуваної постанови, пояснення свідків, фото- відеофіксації, які б свідчили про порушення ним правил дорожнього руху тощо.

Оскаржувана постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові. В постанові не зазначено, якими доказами підтверджується факт вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху.

Позивач вважає, що інспектор ГРПП ВП №3 Пологівського РВП старший лейтенант поліції Літус Ігор Олександрович неправомірно виніс постанову серії БАБ № 986827 від 18 червня 2021 року, порушуючи норми складання постанов про адміністративне правопорушення. Вважає, що відповідна постанова винесена з порушенням діючого законодавства та підлягає скасуванню.

Постанову ОСОБА_1 отримав 18 червня 2021 року, закінчення строку припадає на вихідний, святковий неробочий день (28 червня - день Конституції України).

Разом з позовною заявою від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому просить визнати причини пропуску ним строку для звернення до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 986827 поважними та поновити відповідний строк для пред`явлення позову.

Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 15 липня 2021 року клопотання позивача про поновлення строку для звернення до суду задоволено. Поновлено позивачу, пропущений процесуальний строк, встановлений законом для звернення до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 986827. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 328/1886/21 (номер провадження 2-а/328/19/21) за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням положень статей 268, 269, 286 КАС України для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні. Роз`яснено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 КАС України, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив) (а.п. 18-20).

Запропоновано відповідачу у строк визначений судом надіслати: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; іншим учасникам справи - копію відзиву та доданих до нього документів.

Витребувано в Головного управління Національної поліції в Запорізькій області матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, при розгляді якої винесена оскаржувана постанова.

12 серпня 2021 року від представника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (ГУНП в Запорізькій області) надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі (а.п. 31-38).

В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача зазначає, що оскаржувана постанова серії БАБ № 986827 від 18.06.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена інспектором Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Літус І.О. з огляду на те, що позивач 18.06.2021 о 08 годині 10 хвилин по вулиці Перемоги в м. Токмак керуючи транспортним засобом здійснив зупинку ближче 10 м від пішохідного переходу, що є порушенням підпункту 15.9г Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова винесена уповноваженим працівником поліції на місці вчинення правопорушення у відповідності до ст.ст. 258, 283 КУпАП.

ГУНП вказує, що стягнення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП накладено інспектором Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Літус І.О. у межах наданого йому повноваження і лише під час виконання службових обов`язків у відповідності до вимог чинного законодавства України та зафіксовано у постанові про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 986827 від 18 червня 2021 року.

ГУНП зазначає, що обставини вчинення правопорушення стверджуються складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої чітко убачаються час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності.

16 серпня 2021 року від представника ГУНП в Запорізькій області надійшла заява про долучення до матеріалів справи завірених копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме: лист щодо реєстрації матеріалів в ІТС ІПНП під № 3567 від 18.06.2021 року, рапорт від 18.06.2021 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.06.2021 року, письмові пояснення ОСОБА_2 від 18.06.2021 року, постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 986827 від 18 червня 2021 року (а.п. 39-46).

04 жовтня 2021 року до суду надано оригінали документів, а саме: постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 986827 від 18 червня 2021 року, лист щодо реєстрації матеріалів в ІТС ІПНП під № 3567 від 18.06.2021 року, рапорт від 18.06.2021 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.06.2021 року, письмові пояснення ОСОБА_2 від 18.06.2021 року.

Позивач, ОСОБА_1 , в судовому засідання, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених в позові. Пояснив, що при складанні постанови не проведені заміри відстані на місці вчинення правопорушення, він пояснював, що зупинився не менше 10 м від пішохідного переходу. На відеозаписі не зафіксовано автомобіль та його номерні знаки, не видно обличчя водія, не видно пішохідного переходу, не видно дорожнього знаку, цей відеозапис не може бути визнано належним доказом у справі.

Представник відповідача - ГУНП в Запорізькій області, в судове засідання не з`явився був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. У відзиві на позовну заяву просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 18 червня 2021 року о 09 год. 10 хв. в м. Токмак по вул. Центральній інспектором СРПП ВП №3 Пологівського РВП ст. л-нт Літусом Ігорем Олександровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 986827 (а.п. 6, 45).

В постанові зазначено, що керуючи транспортним засобом ВАЗ 211120 реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 18 червня 2021 року о 08 год. 10 хв. в м. Токмак вул. Перемоги керуючи ТЗ здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 г ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Прийнято рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 340,00 грн.

В постанові про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 986827 від 18 червня 2021 року, позивач зазначив, що з постановою не згоден, зупинився не менше 10 метрів від пішохідного переходу, заміри не були здійснені.

В судовому засідання досліджено відеозапис, доданий позивачем до позову, який розпочато о 08:01:52 год. 18 червня 2021 року закінчено о 08:04:52 год. 18 червня 2021 року, тобто запис тривав 3 хв. З даного фрагментарного запису не зрозуміло хто його здійснював, на який технічний засіб, яку мету переслідувала особа, яка це вчинила. На відеозаписі не видно номерних знаків автомобіля, не видно обличчя водія, та відсутні дані про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 211120 реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснив його зупинку.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Нормами п. 2 частини 1 ст. 40 та частини другої згаданої статті Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема частиною 1 статті 122 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пункту 1 розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити відомості про: - дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; - транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); - технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); - розмір штрафу та порядок його сплати; - правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; - відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Оскаржувана постанова щодо якої поставлено питання про її протиправність відомостей про: технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, не містить.

В судовому засідання досліджено відеозапис, доданий позивачем до позову, який як пояснив останній йому було надіслано працівником поліції на «Вайбер» з відеореєстратора іншого водія транспортного засобу. Відеозапис розпочато о 08:01:52 год. 18 червня 2021 року закінчено о 08:04:52 год. 18 червня 2021 року, тобто запис тривав 3 хв. З даного фрагментарного запису не зрозуміло хто його здійснював, на який технічний засіб, яку мету переслідувала особа, яка це вчинила. На відеозаписі не видно номерних знаків автомобіля, не видно обличчя водія, та відсутні дані про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 211120 реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснив його зупинку.

Відеозапис не є належним доказом у справі, оскільки ним не було зафіксовано будь - яких дій відповідача по вимірюванню відстані зупинки автомобіля позивача.

Відеозапис не містить зафіксованого факту вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху.

Таким чином відеозапис, яким було зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, не може бути визнано належним доказом у справі.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією висловленою в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі №524/1284/17 (адміністративне провадження №К/9901/15713/18), де зазначено, що постанова про притягнення до відповідальності за порушення ПДР має містити дані про технічний засіб, яким таке адмінправопорушення зафіксоване.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 8.1 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до пункту 15.9 г Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Отже виходячи із наведеного належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля ближче 10 метрів від пішохідного переходу.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а (провадження К/9901/9225/18), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року у справі №529/583/16-а (адміністративне провадження №К/9901/12273/18), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року у справі №161/4196/17-а (адміністративне провадження №К/9901/20242/18), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі 216/5226/16-а (2-а/216/33/17) (провадження К/9901/20315/18), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі №482/83/17 (адміністративне провадження №К/9901/34124/18) та інших.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення ПДР має містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою такого правопорушення.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому, згідно ст. 251 КУпАП, доказами можуть бути пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколи про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні даного правопорушення, в тому числі і не зазначено жодних відомостей про фіксування подій, а також, не визначено, яким чином відповідач дійшов висновку, що позивач 18 червня 2021 року о 08 год. 10 хв. в м. Токмак вул. Перемоги керуючи ТЗ здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу, зокрема, чи робив відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідні заміри.

Доказом порушення правил зупинки автомобіля є виключно замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, а не інші дані.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо здійснення замірів.

04 жовтня 2021 року представником відповідача до суду надано оригінали документів, а саме: постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 986827 від 18 червня 2021 року, лист щодо реєстрації матеріалів в ІТС ІПНП під № 3567 від 18.06.2021 року, рапорт від 18.06.2021 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.06.2021 року, письмові пояснення ОСОБА_2 від 18.06.2021 року, завірені копії цих документів були надіслані представником відповідача до суду 16 серпня 2021 року (а.п. 39-46).

Оцінюючи надані представником відповідача докази, суд дійшов наступного висновку.

Лист щодо реєстрації матеріалів в ІТС ІПНП під № 3567 від 18.06.2021 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.06.2021 року не є доказом вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та не є доказом вчинення правопорушення.

Рапорт від 18.06.2021 року також не є доказом вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рапорт працівника поліції наявний в матеріалах справи суд не бере до уваги, оскільки поліцейські є зацікавленими особами, а тому їх рапорти не можуть бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою в постанові від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а (провадження № К/9901/33786/18), де Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в п. 53 вказаної постанови зазначив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Письмові пояснення ОСОБА_2 суд не бере до уваги, оскільки письмові пояснення є неналежним доказом. Клопотань про допит ОСОБА_2 в якості свідка від представника відповідача не надходило.

Враховуючи позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 27 червня 2019 року по справі № 560/751/17 (провадження № К/9901/2047/18) письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами.

Таким чином, не можна покласти в основу обвинувачення пояснення вказаного свідка, який не був допитаний в судовому засіданні і пояснення якого мають вирішальне значення по даній справі.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.

За наведених обставин, оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України та є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини 1, 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Нормами частин 1-3 статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

В свою чергу, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Сама ж по собі наявність оскаржуваної постанови не підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Необхідними елементами адміністративного правопорушення є доведення факту протиправності дій особи та її вини.

Згідно із пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 211 КАС України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення позивачем вимог п. 15.9г ПДР України не підтверджується належними та допустимими доказами зібраними у справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки досліджені докази свідчать про відсутність події адміністративного правопорушення, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 986827 від 18 червня 2021 року, підлягає скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачений судовий збір у розмірі 454,00 грн., підтверджується квитанцією (а.п. 3).

У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5-9, 72-77, 79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 251, 268, 271, 272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 986827 - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 986827 від 18 червня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340,00 грн., винесену інспектором СРПП ВП №3 Пологівського РВП ст. л-нт Літусом Ігорем Олександровичем - скасувати.

Закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

У справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Токмацький районний суд Запорізької області або безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Запорізькій області, , місцезнаходження: 69005, м. Запоріжжя, вул. О. Матросова, 29, електронна пошта: .

Представник відповідача: Кравченко Олександр Миколайович, уповноважена особа в порядку самопредставництва, адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. О. Матросова, 29, електронна пошта: .

Дата складання повного судового рішення 20 жовтня 2021 року.

Суддя: