Справа № 160/13162/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
03 серпня 2021 року головне управління Держпродспоживслужби в Херсонській області звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю Подрібнювач про застосування заходів реагування, у якому позивач просить:
Позовні вимоги обгрунтовні тим, що в ході проведення заходу державного нагляду встановлено порушення ТОВ Подрібнювач вимог законодавства, а саме: абз. 1,2 п. 5.3 глави 5 ДСП 173-96, абз. 1 п. 5.5 глави 5 ДСП 173-96, додатки 4, 5 до ДСП 173-96, абз. 2 п.8.6 глави 8 ДСП 173-96, абз. 4 п. 8.9 глави 8 ДСП 173-96, частина 1,2 ст. 24 ЗУ №4004-ХІІ, абз. 5 п. 3 Санітаних норм, затверджених Наказом №463, абз. 1 пункту 1, додаток 1 Санітарних норм, затверджених Наказом №463, абз. 7 частини 1 ст. 10 ЗУ №2707-ХІІ. За результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення складено акт від 16.07.2021 року №Н/2341-2 та надано припис про усунення виявлених порушень від 22.07.2021 року №07-2-10П/04. Тобто, ТОВ ТОВ Подрібнювач, займаючись своєю виробничою діяльністю, не дотримуючись встановлених санітарних правил і норм, створює несприятливі та небезпечні умови для життєдіяльності людини і може негативно впливати на здоров`я людини, шкідливий вплив якого створює загрозу здоров`ю і життю населення. Застосування заходів реагування у вигляді тимчасового зупинення надання послуг відповідачем, є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог санітарних правил і норм, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Таким чином, позивач просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Цією ж ухвалою запропоновано відповідачу надати відзив на позов.
У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України дана справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 262 Кодексу адміністративного України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС Україна) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
14.09.2021 року на адресу суду від товариства з обмеженою відповідальністю Подрібнювач надійшло заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про зупинення провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у задовленні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального провадження відмолено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у задовленні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмолено.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року від товариства з обмеженою відповідальністю Подрібнювач від 14.09.2021 року надійшов відзив на позовну заяву.
В наданому до суду відзиві зазначено, що твердження позивача зазначені у позові не доведено належними та допустимими доказами, а вимоги припису є такими, що не грунтуються на нормах чинного законодавства, виходячи із наступного:
- у відповідності до рішення Херсонської міської ради від 18.07.2018 року №1530 містобудівної документації місцевого рівня земельна ділянка, на якій здійснює свою господарську діяльність відповідач знаходиться у виробничій зоні підприємства IV класу шкідливості В-4, встановлено санітарну зону для підприємства IV класу шкідливості В-4. Наведені обставини заперечують твердження позивача щодо невідповідності розміщення території відповідача із порушенням вимог санітарного законодавства, передбаченого ДСП -173;
визначення відповідності діючих об`єктів експертизи вимогам санітарних норм здійснюються в ході поточного державного санітарно-епідеміологічного нагляду шляхом періодичної вибіркової перевірки і не потребує проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи. В рамках проведеної перевірки позивач міг самостійно визначити відповідність вимогам санітарних норм діючих об`єктів експертизи;
встановити причино-наслідковий зв`язок між результатами вимірів шуму у спальні житлового будинку та діяльністю відповідача неможливо через наявність таких обставин, як знаходження цього будинку в межах санітарної зони, самовільне будівництво будинку, відповідність рівня шуму на шляху звуку від джерел шуму, які використовує позивач. Таким чином, висновки перевірки в частині дотримання допустимих рівнів шуму на території житлової забудови є неправомірними;
встановлений протоколом випробування при вимірюванні рівень еквівалентного шуму у розмірі 39,6 дБА не перевищує встановлений Додатком 1 до ДСН, допустимий рівень звуку в приміщеннях житлових і громадських будинків та на території житлової забудови у розмірі 40 дБА.
З урахуванням наведеного, ТОВ Подрібнювач повністю заперечує вимоги позивача за позовною заявою та просило в їх задоволенні відмовити в повному обсязі.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Видами діяльності ТОВ Подрібнювач за КВЕД є: 23.64 Виробництво сухих будівельних сумішей (основний); 23.51 Виробництво цементу; 23.52 Виробництво вапна та гіпсових сумішей; 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н.в.і.у.; 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 33.12 Ремонт і технічне обсуговування машин і устаткування промислового призначення; 33.20 Установлення та монтаж машин і устаткування.
На підставі колективного звернення гр. ОСОБА_1 від 23.06.2021 року №А-443/5, наказу "Про проведення позапланової перевірки головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області №Н/2341 від 07.07.2021 року, направлення на проведення позапланової перевірки щодо дотримання вимог санітарного законодавства №1521 від 07.07.2021 року посадовими особами головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення товариства з обмеженою відповідальністю Подрібнювач.
За результатами перевірки складено акт від 16.07.2021 року №Н/2341-21, яким встановлено наступні порушення вимог законодавства:
1. Промислове підприємство (вузол) розташоване на підвищеній ділянці з добрим природним провітрюванням, з підвітряного боку відносно селищної території. Промислова зона між водним об`єктом та селищною територією, а також вище за течією ріки по відношенню до житлового району або реакційної зони не розміщена (абз. 1, 2 п. 5.3 глави 5 ДСП 173-96). ТОВ Подрібнювач розміщено відповідно до договору оренди з АТ Таврійська будівельна компанія від 04.01.2021 року №236 на території колишнього підприємства з виробництва керамічної цегли. Земельна ділянка заглиблена відносно оточуючих об`єктів та житлової забудови. Фактично житлова забудова побудована на підвищені в безпосередній близькості до огорожі підприємства, що підтверджується відкритими електронними реєстрами;
2. Розміри санітарно-захисної зони від джерел шкідливості підприємства до житлової забудови витримано, розмір санітарно-захисної зони та санітарних розривів від сільськогосподарського підприємства (виробничого комплексу визначено відповідно до вимог законодавства (абз. 1 п. 5.5 глави 5 ДСП 173-96, додатки 4, 5 до ДСП 173-96). Матеріалів, інформації, висновків тощо, щодо встановлення та організації санітарно-захисної зони даного підприємства не надано. Орієнтовна відстань від наявних джерел викидів до найближчої селитебної зони 55-60 м, що підтверджено даними відкритих реєстрів;
3. Викиди в атмосферу шкідливих речовин, на які не встановлені гігієнічні нормативи (граничнодопустимі концентрації, орієнтовно безпечні рівні викидів) не здійснюються (абз. 2 п. 8.6 глави 8 ДСП 173-96). Не забезпечено дослідження викидів шкідливих речовин в атмосферу;
4. Техногологічне чи санітарно-технічне обладнання, що забезпечує вловлювання, утилізацію, знешкодження викидів і відходів або повне їх виключення не впроваджено, а саме, переміщення матеріалів здійснюється відкритими транспортними засобами (навантаження, розвантаження сировини, переміщення стрічковим конвеєром), що підтверджено наданим технологічним регламентом підприємства, який затверджено 11.01.2020 року, та фактичним оглядом виробничого процесу під час позапланового заходу державного нагляду контролю за допомогою засобів відеофіксації;
5. При здійсненні діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами проведені. Допустимі рівні звуку на території житлової забудови відповідають значенням, згідно з додатком 1 до Санітарних норм, затверджених наказом МОЗ №463 (ч. 1 та 2 ст. 24 ЗУ №4004-ХІІ, абз. 5 п. 3 Санітарних норм). При здійсненні діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів установлених санітарними нормами не здійснюється; графік роботи підприємства не регламентовано, що підтверджено листом ТОВ Подрібнювач від 13.07.2021 року №13/07-1, допустимі рівні звуку на території житлової забудови не відповідають значенням, згідно з додатком 1 до Санітарних норм, затверджених МОЗ №463, що підтверджено протоколом випробувань №0324/1 від 14.07.2021 року ДУ ХОЦКПХ МОЗ України;
6. Рівні шуму від внутрішніх та зовнішніх джерел перевищують допустимі рівні (згідно протоколу випрбувань №0324/1 від 14.07.2021 року ДУ ХОЦКПХ МОЗ України еквівалентні рівні шуму в точці виміру спальної кімнати житлового будинку по вул. Чайковського, 236, м. Херсон перевищують допустимі рівні на 4,6 дБА, фактичне значення 39,6 дБА при нормативному 35 дБА);
7. Здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок забезпечено (абз. 7 ч.1 ст. 10 ЗУ №2707-ХІІ). Не здійснюються, протоколи інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок відсутні.
Вказаний акт перевірки підписано представником ТОВ Подрібнювач із зауваженням, що перевірка проводилась із грубими порушеннями законодавства, упереджено.
22.07.2021 року посадовими особами головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області видано припис №07-2-10П/04 про усунення виявлених порушень.
З метою застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом, що регулює суспільні відносини, які виникають у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Україні є Закон України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» (далі - Закон № 4004-ХІІ).
Поряд з цим, відповідач є суб`єктом господарювання, тому здійснення державного (контролю) у сфері господарської діяльності проводиться з урахуванням вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V).
Отже, при здійсненні Держпродспоживслужбою контролю (нагляду) за дотриманням ТОВ Подрібнювач вимог санітарного законодавства, перевірка та застосування заходів для припинення порушень має здійснюватися з дотриманням в сукупності вимог обох вищевказаних законів.
Загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності визначені статтею 4 Закону № 877-V.
За приписами ч. 4 цієї статті виключно законами встановлюються:
- органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності;
- види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю);
- повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг;
- вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності;
- спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю);
- санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.
Відповідно до ч. 5 цієї статті, виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.
Пунктом 7 цієї статті передбачено, що у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків суб`єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб`єкта господарювання.
Згідноз вимогами п. 11 цієї статті, плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Постановою Кабінету Міністрів України №348 від 29.03.2017 року на Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (надалі - Держпродспоживслужба) покладено завдання і функції з реалізації державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення та із здійснення контролю (нагляду) за дотриманням вимог санітарного законодавства (крім функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників).
Відповідно до п. 7 Положення про Держпродспоживслужбу, затверджену постановою Кабінету міністрів України № 667 від 02.09.2015 року (далі - Положення №667), Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.
Пунктом "л" статті 41 Закону № 4004-ХІІ передбачено, що головним державним санітарним лікарям Автономної Республіки Крим, областей, районів, міст, районів у містах та їх заступникам, головним державним санітарним лікарям, на транспорті та їх заступникам у межах відповідних територій (об`єктів транспорту) надаються повноваження застосовування передбачених цим Законом заходів для припинення порушення санітарного законодавства.
Стаття 42 цього Закону (імперативна норма) містить вичерпний перелік застосування заходів для припинення порушення санітарного законодавства та підстави їх застосування, а саме:
а) обмеження, тимчасова заборона чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій, об`єктів будь-якого призначення, технологічних ліній, машин і механізмів, виконання окремих технологічних операцій, користування плаваючими засобами, рухомим складом і літаками у разі невідповідності їх вимогам санітарних норм;
б) обмеження, тимчасова заборона або припинення будівництва, реконструкції та розширення об`єктів у разі відступу від затвердженого проекту;
в) тимчасова заборона виробництва, заборона використання та реалізації хімічних речовин, технологічного устаткування, будівельних матеріалів, біологічних засобів, товарів народного споживання, джерел іонізуючих випромінювань в разі відсутності їх гігієнічної регламентації та державної, реєстрації, а також якщо їх визнано шкідливими для здоров`я людей;
г) обмеження, зупинення або заборона викидів (скидів) забруднюючих речовин за умови порушення санітарних норм;
д) зупинення або припинення інвестиційної діяльності у випадках, встановлених законодавством;
е) внесення власникам підприємств, установ, організацій або уповноваженим ними органам подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності осіб, зазначених у абзаці шостому частини першої статті 7 цього Закону;
є) вилучення з реалізації (конфіскація) небезпечних для здоров`я хімічних та радіоактивних речовин, біологічних матеріалів у порядку, що встановлюється законодавством.
Суд встановив, що головним управлінням Держпродспоживслужби у Херсонській області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення ТОВ Подрібнювач, за результатами якої складено акт від 16.07.2021 року №Н/2341-21, в якому зазначено, що при проведенні перевірки виявлені порушення законодавства.
В силу норм ст. 8 Закону № 877-V орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю), серед іншого, має право: вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків.
Згідно з вимогами ст. 11 Закону № 877-V суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний серед іншого, виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» підприємства, установи і організації, зокрема, зобов`язані: виконувати розпорядження і вказівки посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби при здійсненні ними державного санітарно-епідеміологічного нагляду.
Статтею 10 Закону № 4004-ХІІ встановлено, що державна санітарно-епідеміологічна експертиза полягає у комплексному вивченні документів (проектів, технологічних регламентів, інвестиційних програм тощо), а також діючих об`єктів та пов`язаних з ними небезпечних факторів на відповідність вимогам санітарних норм.
Державна санітарно-епідеміологічна експертиза передбачає:
визначення безпеки господарської та іншої діяльності, умов праці, навчання, виховання, побуту, що прямо чи побічно негативно впливають або можуть вплинути на здоров`я населення;
встановлення відповідності об`єктів експертизи вимогам санітарних норм;
оцінку повноти та обґрунтованості санітарних і протиепідемічних (профілактичних) заходів;
оцінку можливого негативного впливу небезпечних факторів, пов`язаних з діяльністю об`єктів експертизи, визначення ступеня створюваного ними ризику для здоров`я населення.
Згідно з вимогами статті 11 Закону № 4004-ХІІ об`єкти державної санітарно-епідеміологічної експертизи Державній санітарно-епідеміологічній експертизі підлягають:
проекти міждержавних, державних цільових, регіональних, місцевих і галузевих програм соціально-економічного розвитку;
інвестиційні проекти і програми у випадках і порядку, встановлених законодавством;
схеми, передпроектна документація, що стосується районного планування і забудови населених пунктів, курортів тощо;
проекти нормативно-технічної, інструкційно-методичної документації, що стосується здоров`я та середовища життєдіяльності людини;
продукція, напівфабрикати, речовини, матеріали та небезпечні фактори, використання, передача або збут яких може завдати шкоди здоров`ю людей;
документація на розроблювані техніку, технології, устаткування, інструменти тощо; діючі об`єкти, у тому числі військового та оборонного призначення.
Отже, підприємство відповідача, як діючий об`єкт, підлягає державній санітарно- епідеміологічної експертизі.
Відповідно до ст. 15 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" вимоги до проектування, будівництва, розробки, виготовлення і використання нових засобів виробництва та технологій.
Підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об`єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об`єктів зобов`язані дотримувати вимог санітарного законодавства.
Затвердження норм проектування, розроблення, виготовлення і використання нових машин, механізмів, устаткування, інших засобів виробництва, впровадження нових технологій здійснюються за погодженням з органами державної санітарно-епідеміологічної служби.
Порядок проведення санітарно-епідеміологіної експертизи затверджено наказом МОЗ України від 09.10.2000 № 247 (зареєстровано в МЮ України 10.01.2001 за №4/5195). Дія цього Порядку поширюється на центральні органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, інші суб`єкти господарської та підприємницької діяльності незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності, установлює вимоги до організації проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи.
Згідно з п. 3.2. Наказу 247 забороняється використання або функціонування об`єктів експертизи без наявності позитивного висновку санітарно-епідеміологічної експертизи.
Згідно з п. 3.4. Наказу 247 Державна санітарно-епідеміологічна експертиза діючих об`єктів експертизи призначається лише в разі наявності в головного державного санітарного лікаря офіційних матеріалів про негативний вплив об`єктів на здоров`я людей або зміну їх властивостей, що може спричинити такий вплив, а також у разі внесення змін до санітарного законодавства, якими встановлюються більш жорсткі вимоги до об`єктів експертизи.
За приписами п. 5.1. Наказу 247 заявниками державної санітарно-епідеміологічної експертизи є власники об`єкта експертизи або вповноважені ними особи.
Таким чином, входячи з наведених норм, відсутність у відповідача висновку санітарно-епідеміологічної експертизи є порушенням норм санітарного законодавства, та виключає можливість продовження діяльності підприємства.
Щодо організації санітарно-захисної зони.
Відповідно до статті 22 Закону № 4004-ХІІ органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм.
У процесі експлуатації виробничих, побутових та інших приміщень, споруд, обладнання, устаткування, транспортних засобів, використання технологій їх власник зобов`язаний створити безпечні і здорові умови праці та відпочинку, що відповідають вимогам санітарних норм, здійснювати заходи, спрямовані на запобігання захворюванням, отруєнням, травмам, забрудненню навколишнього середовища.
Органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності земельні ділянки і території відповідно до вимог санітарних норм.
Наказом МОЗ України від 19.06.1996 № 173 затверджено Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів, зареєстровано в МЮ України 24.07.1996 за № 379/1404 (ДСП 173-96).
Ці Правила є обов`язковими для дотримання всіма державними, кооперативними, колективними та приватними підприємствами, організаціями та установами незалежно від відомчого підпорядкування та форм власності, а також посадовими особами та громадянами України, інвесторами-громадянами інших держав.
При вирішенні питань планування та забудови населених пунктів необхідно керуватися вимогами діючих будівельних норм і правил та інших інструктивно-методичних документів, узгоджених з Міністерством охорони здоров`я України, що використовуються для вказаних цілей.
Згідно з п. 3.4 ДСП 173-96, відповідно до діючих будівельних норм та правил територія населеного пункту з урахуванням переважного функціонального використання поділяється на:
- сельбищну територію - для розміщення житлового фонду, громадських будівель та споруд, установ соціального, культурного та побутового призначення, внутрішньосельбищної вулично-дорожньої та транспортної мереж, зелених насаджень та місць громадського користування, окремих комунальних та промислових об`єктів, будівництво яких допускається поблизу житлової забудови;
- виробничу територію - для розміщення промислових підприємств і пов`язаних з ними об`єктів, комплексів наукових установ з дослідними виробництвами, комунально-складських об`єктів (баз, складів, гаражів, автопарків, трамвайних, тролейбусних депо і т.ін.), підприємств по виробництву та переробці сільськогосподарських продуктів, створення санітарно-захисних зон промислових підприємств, об`єктів зовнішнього транспорту, шляхів позаміського та приміського сполучення;
- ландшафтно-рекреаційну територію, що охоплює приміські ліси, лісопарки, лісозахисні смуги, водоймища, зони відпочинку та курортні зони, землі сільськогосподарського використання та інші, які разом з парками, садами, скверами, бульварами сельбищної території формують систему озеленення та оздоровчих зон.
У межах зазначених територій виділяються зони різного функціонального призначення житлової забудови, громадських центрів, промислові, наукові, науково-виробничі, комунально-складські, зовнішнього транспорту, масового відпочинку, курортні (при наявності лікувальних ресурсів).
Пунктами 5.4, 5.5 ДСП 173-96 передбачено, що промислові, сільськогосподарські та інші об`єкти, що є джерелами забруднення навколишнього середовища хімічними, фізичними та біологічними факторами, при неможливості створення безвідходних технологій повинні відокремлюватись від житлової забудови санітарно-захисними зонами.
На зовнішній межі санітарно-захисної зони, зверненої до житлової забудови, концентрації та рівні шкідливих факторів не повинні перевищувати їх гігієнічні нормативи (ГДК, ГДР), на межі курортно-рекреаційної зони - 0,8 від значення нормативу.
Розміри санітарно-захисних зон для промислових підприємств та інших об`єктів, що є джерелами виробничих шкідливостей, слід встановлювати відповідно до діючих санітарних норм їх розміщення при підтвердженні достатності розмірів цих зон за «Методикой расчета концентраций в атмосферном воздухе вредных веществ, содержащихся в выбросах предприятий» ОНД-86, розрахунками рівнів шуму та електромагнітних випромінювань з урахуванням реальної санітарної ситуації (фонового забруднення, особливостей рельєфу, метеоумов, рози вітрів та ін.), а також даних лабораторних досліджень щодо аналогічних діючих підприємств та об`єктів.
У тих випадках, коли розрахунками не підтверджується розмір нормативної санітарно- захисної зони або неможлива її організація в конкретних умовах, необхідно приймати рішення про зміну технології виробництва, що передбачає зниження викидів шкідливих речовин в атмосферу, його перепрофілювання або закриття (п.5.5. ДСП 173-96).
Приписами пункту 5.6. ДСП №173-96 обумовлено, що основою для встановлення санітарно-захисних зон є санітарна класифікація підприємств, виробництв та об`єктів, що наведена у додатку N 4.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ Подрібнювач здійснює діяльність по виробництву мінерального порошку МП-1 (неактивований). Відповідно до п.п. 6.3 п. 6 Технічних умов мінеральний порошок відноситься до малонебезпечних речовин ІV клас небезпеки. Мінеральний порошок неактивний використовується як дрібнозернистий наповнювач в асфальтобетонних сумішах.
Згідно з відомостями додатку №4 ДСП №173-96 Додатком № 4 встановлено санітарну класифікацію підприємств, виробництв та споруд і розміри санітарно-захисних зон для них, відповідно до якої підприємства віднесені до IV класу, для якого встановлена санітарно-захисна зона у розмірі 100 метрів.
Відповідно 5.8. ДСП № 173-96 у разі організації нових, не вивчених в санітарно- гігієнічному відношенні виробництва та технологічних процесів, а також будівництва (реконструкції) великих підприємств І та II класів небезпеки та їх комплексів, що можуть несприятливо впливати на навколишнє середовище та здоров`я населення, розміри санітарно- захисних зон слід встановлювати у кожному конкретному випадку з урахуванням даних про ступінь впливу на навколишнє середовище аналогічних об`єктів, які функціонують у державі та за її кордоном та відповідних розрахунків.
Відповідно 5.9. ДСП № 173-96 Розміри санітарно-захисних зон для нових видів виробництв, підприємств та інших виробничих об`єктів з новими технологіями, а також зміна цих зон (збільшення чи зменшення згідно з пунктом 5.7) затверджуються Головою Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на підставі результатів проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи відповідних матеріалів.
Пунктом 5.13 ДСП 173-96 Територія санітарно-захисної зони має бути розпланованою та упорядкованою. Мінімальна площа озеленення санітарно-захисної зони в залежності від ширини зони повинна складати: до 300 м - 60%, від 300 до 1000 м - 50%, понад 1000 м - 40%.
Предметом позову у справі є вжиття заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг.
Пунктом 5.14 ДСП 173-96 встановлено, що проект організації санітарно-захисної зони слід розробляти в комплексі з проектом будівництва (реконструкції) підприємства з першочерговою реалізацією заходів, передбачених у зоні.
За приписами ч. 7 ст. 7 Закону №877-V, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.
Суд вказує на те, що зазначеними нормами передбачений вичерпний перелік заходів реагування, які застосовуються за рішенням суду, ухваленого за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю), а саме: повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) продукції, повне або часткове зупинення реалізації продукції, повне або часткове зупинення виконання робіт, повне або часткове зупинення надання послуг.
За змістом статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Законодавство України не містить визначення поняття «порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров`ю людей», а відтак, воно є оціночним. Разом з цим, за переконанням суду, зазначені в акті перевірки порушення вимог санітарного законодавства створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей, гарантованого рівня безпеки, оскільки такі порушення впливають на забезпечення безпеки роботи об`єкта, обслуговуючого персоналу та інших громадян.
В адміністративних справах щодо застосування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю) суд має встановити наявність підстав для застосування таких заходів на момент постановлення судового рішення, зокрема, наявність не усунутих суб`єктом господарювання порушень вимог законодавства, які дійсно створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Мета застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) полягає в убезпеченні людей від можливої небезпеки. Разом з тим, форма такого захисту повинна бути розумною, не порушувати прав відповідача і не повинна перешкоджати власнику (користувачу) вживати заходів до усунення виявлених порушень. При цьому, захід реагування у вигляді повного зупинення виконання робіт (виробництва) є крайнім заходом, обрання якого є доцільним лише у разі, якщо допущенні порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Отже, в даному випадку належним доказом усунення відповідачем порушень, які встановлені позивачем, є акт перевірки, в якому має бути зазначено про відсутність порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження усунення порушень вимог санітарного законодавства на промислових підприємствах, що слугували підставою для прийняття акту від 16.07.2021 року №Н/2341-2.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що встановлені в акті перевірки від 16.07.2021 року №Н/2341-2 порушення відповідачем не усунуті, припис про усунення порушень до суду не оскаржено та судом не скасовано.
При цьому, доказів того, що не усуненні відповідачем порушення вимог санітарного законодавства не створюють несприятливі та небезпечні умови для життєдіяльності людини матеріали справи не містять.
Наведені твердження відповідачем не спростовують наявності порушень вимог законодавства встановлених під час проведення контролюючим органом позапланової перевірки товариства.
Крім цього, суд не наділений повноваженнями органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд і які, в свою чергу, є дискреційними, а тому не може надавати оцінку якості виконаних та усунутих порушень відповідачем на підприємстві.
Суд звертає увагу на те, що застосування заходів реагування у вигляді тимчасового зупинення надання послуг відповідачем, є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог санітарних правил і норм, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Частиною 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Витрат пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз позивачем під час розгляду справи не здійснювалось.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук