Справа № 220/1224/21
Суддя: Якішина О. М.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер справи 220/1224/21
Номер провадження № 2-а/220/35/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Черняєвої С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника групи ІПК віпс (тип А) впс «Мілове» імені Віктора Банних старшого лейтенанту пункту пропуску «Мілове» Охрімової Ірини Сергіївни, Відділу прикордонної служби «Мілове», 3-го прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2021 р. позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову № 017100/21 від 19.07.2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП, та закрити провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою начальника групи ІПК віпс (тип А) впс «Мілове» імені Віктора Банних старшого лейтенанту пункту пропуску «Мілове» Охрімової І.С. № 017100/21 від 19.07.2021 року йогобуло визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень. Зазначив, що не згодний з постановою, оскільки розгляд справи відбувався поверхнево та формально. Права були роз`яснені вже після накладання адміністративного стягнення, постанова негайно після розгляду справи йому не оголошувалась. Не були виявлені обставини, які виключають адміністративну відповідальність, пом`якшують і обтяжують відповідальність, не взяті до уваги його пояснення, а також не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розгляд справи проведений на місці, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання документів які характеризують його особу, інші докази по справі, що порушувало його право. В наслідок чого при винесені постанови не було враховано характер вчиненого правопорушення при призначені адміністративного стягнення. В постанові не наведені докази підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, в обґрунтування яких особа, яка складала постанову, дійшла до висновку про винуватість. Тому вважає, що є підстави для скасування зазначеної постанови та закриття провадження у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2021 р. справу розподілено судді Фисун Л.С.

Ухвалою суду від 28.07.2021 року провадження по справі відкрито, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2021 р. справу розподілено судді Якішиній О.М.

01.10.2021 р. до суду надійшло клопотання 3-го прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України про залучення його до участі у справі в якості співвідповідача та відкладення розгляду справи, яке ухвалою суду від 05.10.2021 року було задоволено.

19.10.2021 року до суду від 3-го прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що 19 липня 2021 року відповідно за наявною інформацією в базі даних Державної прикордонної служби України було встановлено, що 21.09.2020 року позивач здійснив виїзд з контрольованої території України до ТОТ України через КПВВ Новотроїцьке. 19 липня 2021 року позивач під час перетину державного кордону України з території Російської Федерації в ППр «Мілове» пояснив, що 19.07.2021 року здійснив виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово не працюючий пункт пропуску через державний кордон України на напрямку н.п. Новоазовськ (ТОТ України) - н.п. Весело - Вознесенка (РФ), в районі н.п. Новоазовськ (ТОТ України), чим порушив Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815. При дачі пояснень позивач не висказував будь яких заперечень або зауважень до змісту відібраних пояснень та не надав будь яких документів, які могли звільняти його від адміністративної відповідальності або пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Факт порушення порядку виїзду з ТОТ України та в`їзду до неї доведено витягом з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», який є в матеріалах справи, відповідно до якого відсутні дані офіційного в`їзду/виїзду на територію України через працюючий КПВВ. Зазначив, що, в матеріалах справи про адміністративні правопорушення наявне пояснення позивача, написані ним власноруч, в яких він підтвердив дані, викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення, зазначив, що під час виїзду з ТОТ України до РФ заходи оформлення виїзду з ТОТ до РФ представниками Державної прикордонної служби України не здійснювалися, намагання здійснити виїзд з ТОТ України встановленим порядком не підтвердив, скоєне правопорушення та стягнення, яке на нього накладається, не оспорює. Крім того, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявна заява позивача про доведення до нього права на отримання безоплатної правової допомоги, від чого позивач відмовився, а також наявна пам`ятка, якою до позивача доведені положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Крім того, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, визнати явку позивача обов`язковою для його допиту в судовому засіданні, допитати в якості свідка особу, яка виявила правопорушення, забезпечити судове засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалами суду від 20.10.2021 року в задоволенні клопотань відповідача відмовлено.

Сторони в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про отримання судових повісток.

Крім того, суд враховує положення ч.2 ст. 268 КАС України, відповідно до якої учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті (справи, визначені статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу), з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Позивач у позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі - начальник групи ІПК віпс (тип А) впс «Мілове» імені Віктора Банних старшого лейтенанту пункту пропуску «Мілове» Охрімова І.С., Відділ прикордонної служби «Мілове» - жодних заяв, заперечень за позовом не надали. Правом на відзив не скористались. Причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, враховуючи їх належне повідомлення про час та місце розгляду справи, на підставі наявних матеріалів справи, оскільки вони містять достатньо даних про права та взаємовідносини сторін на теперішній час.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

З постанови начальника групи ІПК віпс (тип А) впс «Мілове» імені Віктора Банних старшого лейтенанту пункту пропуску «Мілове» Охрімової Ірини Сергіївни№ 017100/21 від 19.07.2021 року вбачається, що 19.07.2021 року о 23:00 в пункті пропуску «Мілове» під час здійснення прикордонного контролю виявлено гр. України ОСОБА_1 , який відповідно до інформації, наявної в базі даних Державної прикордонної служби України (далі - БД), 21.09.2020 року виїхав з контрольованої території України до тимчасово окупованої території України (далі - ТОТ) через КПВВ «Новотроїцьке». Особою надано письмові пояснення, в яких він зазначив, що 19.07.2021 року близько 09:00 здійснив виїзд з ТОТ до РФ на напрямку н.п. «Новоазовськ» (ТОТ) - н.п. «Весело-Вознесенка» (РФ) в районі н.п. «Новоазовськ», що також підтверджується витягом з БД, відповідно до якого відсутня інформація про виїзд його з ТОТ через КПВВ. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 3 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2019 № 815, відповідно до якого в`їзд/виїзд осіб на ТОТ та з таких територій здійснюється виключно через визначені КПВВ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Даною постановою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.204-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1700 грн.

З копії письмових пояснень ОСОБА_1 від 19.07.2021 року вказано, що позивач потрапив на територію РФ через КП «Новоазовськ» та допущене порушення не оспорює.

Інформація щодо перетину позивачем державного кордону України з ТОТ до РФ викладена у копії рапорту головного сержанта від 19.07.2021 року.

У витягу з підсистеми «Ризик» викладена інформація про перетин позивачем 21.09.2020 року на виїзд КПВВ «Новотроїцьке», 19.07.2021 року на в`їзд ПП «Мілове».

Додані до відзиву на позов заява ОСОБА_1 про роз`яснення прав та відмову від юридичної допомоги, а також пам`ятка про процесуальні права, спростовує доводи позивача в тій частині, що розгляд справи відбувався поверхнево та формально, без надання йому часу для звернення за правовою допомогою. Позивачем не доведено, що права були роз`яснені вже після накладання адміністративного стягнення, а постанова негайно після розгляду справи йому не оголошувалась. Також суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що при складанні постанови не були виявлені обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки у постанові зазначено про щире розкаяння, як обставину, що пом`якшує відповідальність.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 204-2 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Зазначена норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, зокрема, на Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».

За ч.ч. 1, 3 статті 12 цього Закону в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються КМУ.

28.11.2019 року набрав чинності Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 815 (далі - Порядок).

Пункт 1 Порядку визначає процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях (далі - тимчасово окуповані території) та з таких територій.

Дія цього Порядку поширюється на всіх фізичних та юридичних осіб, які здійснюють такий в`їзд/виїзд і переміщення товарів через контрольні пункти в`їзду-виїзду, контрольні пункти в`їзду-виїзду на залізниці.

Згідно п. 3 Порядку (в редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку.

Контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

З визначення термінів, викладених в пункті 2 Порядку вбачається, що контрольний пункт в`їзду/виїзду - це комплекс будівель, спеціальних, інженерних споруд і технічних засобів, розташованих на спеціально визначеній земельній ділянці, де здійснюються заходи контролю в`їзду-виїзду осіб, транспортних засобів та товарів, які переміщуються на тимчасово окуповані території та з таких територій.

Лінія розмежування - умовна лінія на місцевості між тимчасово окупованими територіями та контрольованими територіями, яка проходить по передньому краю передових позицій об`єднаних сил.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що положення Порядку визначають правила в`їзду на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях та виїзду з них виключно через контрольні пункти, які розташовані на спеціально визначеній земельній ділянці в межах лінії розмежування, при цьому такі контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону.

Таким чином, особа підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП виключно у разі переміщення саме через лінію розмежування поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, на позивача накладено стягнення за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП за перетинання державного кордону через непрацюючий пункт пропуску.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державний кордон України» державним кордоном України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

За ч.ч. 1, 3 статті 9 цього Закону перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Стаття 35 Закону України «Про державний кордон України» передбачає, що особи, винні в порушенні або спробі порушення режиму державного кордону України, прикордонного режиму або режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, у незаконному переміщенні або спробі незаконного переміщення через державний кордон України вантажів, матеріалів, документів та інших предметів, а також в інших порушеннях законодавства про державний кордон України, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством України.

Стаття 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за незаконне перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України.

Таким чином, незаконний перетин державного кордону України не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, оскільки положення Порядку забороняють в`їзд/виїзд поза визначеними контрольними пунктами саме через лінію розмежування, а не державного кордону.

Відповідно до ст. 280 КУпАП слід, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності дій як з ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так й доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність факту порушення позивачем п. 3 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», що свідчить про неправомірність притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Визнання позивачем себе винним у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладання на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правильність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 177/525/17.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 74, 77, 143, 252, 268, 271, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову начальника групи ІПК віпс (тип А) впс «Мілове» імені Віктора Банних старшого лейтенанту пункту пропуску «Мілове» Охрімової Ірини Сергіївни № 017100/21 від 19.07.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 204-2 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може також може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя О.М. Якішина