Справа № 2а-2304/12/1070
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-2304/12/1070
У Х В А Л А

21 жовтня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Бужак Н.П. та суддів Костюк Л.О., Єгорової Н.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2012 року у справі за адміністративним позовом Прокурора Вишгородського району Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної ради до Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

У С Т А Н О В И В:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2012 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 15.08.2008 № 603.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, третя особа - ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року зазначену апеляційну скаргу залишено без руху з тих підстав, що апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження, а підстави пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Київського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2012 року у справі №2а-2304/12/1070, наведені ОСОБА_1 , визнано неповажними.

Апеляційним судом ОСОБА_1 встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги у термін протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Як убачається з матеріалів справи, а саме з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 отримала копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 06 жовтня 2021 року. Таким чином, останній день для усунення недоліків апеляційної скарги - 18 жовтня 2021 року.

18 жовтня 2021 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заява про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтована тим, що про оскаржуване судове рішення ОСОБА_1 дізналася при ознайомленні з судовим рішенням у цивільній справі №2-413/12.

Про судове рішення Вишгородського районного суду № 2-413/13 від 14.10.2013 року, як зазначає апелянт, ОСОБА_1 дізналася лише після отримання Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витяг сформовано 26.07.2021 року. На початку серпня 2021 року через представника, звернулася до Вишгородського районного суду із заявами про видачу копії судового рішення та ознайомлення з матеріалами справи, копію судового рішення виготовлено та видано на початку серпня 2021 року.

Окрім того, ОСОБА_1 за місцем своєї реєстрації не проживає з 2010 року, і місцем її проживання є квартира її чоловіка в місті Києві.

Проте, колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на наступне.

Стаття 295 КАС України передбачає, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 оскаржує рішення Київського окружний адміністративний суд від 16 серпня 2012 року, тоді як апеляційну скаргу подано 11 серпня 2021 року, що підтверджується штемпелем на апеляційній скарзі.

Крім того, як убачається із матеріали справи, ОСОБА_1 тричі у судові засідання у справі № 2а-2304/12/170 не з`являлась. Пояснення щодо заявлених позовних вимог не надала, заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності не надсилала. Матеріали справи містять інформацію щодо своєчасного та належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, місце та час проведення судового засідання (а.с. 67, 94, 98).

Також, 21 серпня 2012 року на адресу ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_1 було направлено копію оскаржуваної постанови від 16 серпня 2012 року у справі № 2а-2304/12/170 (а.с. 126). Проте, конверт з копією постанови повернувся на адресу суду "за закінченням терміну зберігання".

У відповідності до ч. 11 ст. 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Таким чином, треті особи маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку на таке оскарження з поважних причин.

Доводи ОСОБА_1 про те, що за місцем своєї реєстрації вона не проживає з 2010 року, і місцем її проживання є квартира її чоловіка в місті Києві, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", в редакції чинній на момент звернення до суду з апеляційною скаргою, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Окрім того, згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", в редакції чинній на момент розгляду справи у суді першої інстанції, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Як убачається з апеляційної скарги та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає свою адресу саме АДРЕСА_1 .

Також ОСОБА_1 була належними чином повідомлена про дату, місце та час проведення судового засідання у справі № 2а-2304/12/170 (а.с. 67, 94, 98), проте тричі у судові засідання у справі не з`являлась. Повістки направлялися на адресу АДРЕСА_1 .

Доказів того, що скаржник змінила місце свого проживання, як те визначено вищезазначеними нормами Закону, остання до суду не надала.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки відсутні докази пропуску такого строку з поважних причин.

Колегія суддів звертає увагу, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Таким чином, вказані доводи, викладені у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, не свідчать про наявність поважних підстав, що перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду апеляційної інстанції, оскільки з метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

За таких обставин підстави для задоволення заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні.

Оскільки наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнанні судом неповажними, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 299 КАС суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2012 року у справі №2а-2304/12/1070 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 299 КАС України питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що в рішенні суду та в апеляційній скарзі прізвище апелянта зазначено ОСОБА_2 , тоді як з документів наявних в матеріалах справи та з заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження вбачається, що прізвище останньої ОСОБА_3 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 118, 121, 299, ч. 2 ст. 321, ч. 2 ст. 325, ст.ст. 328-331, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2012 року у справі №2а-2304/12/1070.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2012 року у справі за адміністративним позовом Прокурора Вишгородського району Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної ради до Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Єгорова Н.М.