Справа № 640/12665/20
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кузьмишиної О.М.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» - Торкаєнка Олександра Сергійовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2021 року ( розглянута у порядку письмового провадження, м. Києва, дата складання повного тексту рішення - відсутня ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Задорожної Тетяни Андріївни, Виконувача обов`язків начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про скасування рішень та визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2020 року, ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Задорожної Тетяни Андріївни, Виконувача обов`язків начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просила суд:

- визнати протиправними дії в.о. Начальника Голосіївського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Київ Кенюк Людмили Василівни щодо проведення перевірки законності виконавчого провадження №48667701;

- визнати протиправною та скасувати постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження №48667701 від 04.03.2020, винесену в.о. Начальника Голосіївського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Київ Кенюк Людмилою Василівною;

- визнати протиправними дії Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Київ Задорожної Тетяни Андріївни щодо винесення постанови про відновлення виконавчого провадження №48667701 від 05.03.2020;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відновлення виконавчого провадження №48667701 від 05.03.2020, винесену Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Київ Задорожною Тетяною Андріївною.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.08.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020, адміністративний позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 21 квітня 2021 року вищезазначені рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд. Рішення суду касаційної інстанції містить вказівки щодо необхідності встановлення того, в якій саме валюті позивачу належало сплатити кошти з метою виконання вимог виконавчого напису нотаріуса від 07.06.2013.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження № 48667701 від 04.03.2020, винесену в.о. Начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Наталією Євгенівною.

Визнано протиправною та скасовано постанову про відновлення виконавчого провадження № 48667701 від 05.03.2020, винесену головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожною Тетяною Андріївною.

В решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою представником третьої особи у справі у справі подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене та у зв`язку із неприбуттям учасників справи у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 КАС України.

19 жовтня 2021 року на електронну адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява про перенесення розгляду справи не засвідчена ЕЦП.

Подана заява обґрунтовано тим, що Головний державний виконавець Голосіївського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Київ Задорожня Т.А. перебуває у відпустці з 19.10.21-28.10.21 року.

Також, 20 жовтня 2021 року на поштову адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» - Гайдаша О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Подане клопотання обґрунтовано тим, що представник скаржника - адвокат Гайдаш О.В. приймає участь в проведенні слідчих дій на вказану дату проведення судового засідання, у зв`язку із чим просить відкласти розгляд справи на іншу дату.

Порядок відкладення розгляду справи або оголошення перерви в її розгляді передбачено ст. 223 КАС України.

При цьому даною статтею передбачено підстави для відкладення розгляду справи або перерви в судовому засіданні.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 223 КАС України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 205 цього Кодексу.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їхні представники.

Колегія суддів зазначає, що подана заява Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкладенні (перенесення) розгляду справи мативована тим, що Головний державний виконавець Голосіївського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Київ Задорожня Т.А. перебуває у відпустці з 19.10.21-28.10.21 року.

Також, подане клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» - Гайдаша О.В. мотивовано тим, що представник скаржника - адвокат Гайдаш О.В. приймає участь в проведенні слідчих дій на вказану дату проведення судового засідання, у звзку із чим просить відкласти розгляд справи на іншу дату.

З огляду на те, що розгляд зазначених в заяві та клопотанні справи не перешкоджає подальшому перегляду в апеляційному порядку даної адміністративної справи та виходячи з правил ч. 1 ст. 223, ч.2 ст.205 КАС України колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи або перерви в судовому засіданні.

Окрім зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що увалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року відкрито та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 21 жовтня 2021 року об 10 год. 00 хв.

Та, повісткою - повідомленням від 29 вересня 2021 року проінформовано про розгляд справи №640/12665/20.

Зазначене вище не заперечує заявником, що повістку повідомлення про призначення розгляду адміністративної справи на 21.10.2021 року на 10 год. 10 хв., отримано особисто Головним державним виконавецем Голосіївського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Київ Задорожньою Т.А. та Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Київ 06.10.2021 року відповідно кожним окремо, про, що свідчить підпис на зворотньому повідомленні.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що заяву в порядку ст. 223 КАС України подано не у письмовій формі та без використання підсистеми «Електронний суд», не засвідчено ЕЦП.

Таким чином, заява не відповідає вимогам ст. 167 КАС України, якою встановлено загальні вимоги до письмових заяв, клопотань та заперечень.

Окрім вище зазначеного, заявником, що повістку повідомлення про призначення розгляду адміністративної справи на 21.10.2021 року на 10 год. 10 хв., отримано за довіреністю представником апелянта 07.10.2021 року про, що свідчить підпис на зворотньому повідомленні.

Відповідно до ст. 272 КАС України, визначен особливості апеляційного та касаційного оскарження судових рішень в окремих категоріях срави та відповідно до ч.7 ст. 287 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що заява відповідача про відкладення (перенесення) та клопотання представника апелянта щодо перенесення розгляду справи на іншу дату задоволенню не підлягає.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 21 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», як банком, та ОСОБА_1 , як позичальником, укладено кредитний договір № 2619/0408/71-017, згідно з п. 1.1. якого банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 200000 доларів США на строк з 14 квітня 2008 року по 14 квітня 2018 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у терміни передбачені цим договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 21 квітня 2008 року між банком та позичальником укладено іпотечний договір № 2619/0408/71-017-Z-1, за умовами якого позичальником передано в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка є приватною власністю ОСОБА_1 .

Між ПАТ «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» 25 травня 2012 року було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитом та договором забезпечення, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» відступає ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором та іпотечним договором.

Позивачка вказує, що відповідно до п. 3.10 кредитного договору «у випадку порушення умов п.п. 3.8. та/або п. 3.9., та/або п. 6.1.2. цього договору та/або умови іпотечного договору, що укладається між банком та позичальником у відповідності до п. 2.1. цього договору, вимога про виконання порушеного зобов`язання направляється банком позичальнику у письмову вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника, зазначеною у реквізитах цього договору».

Так, 1 березня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» направив ОСОБА_1 досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та попередженням про вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. 07 червня 2013 року вчинено виконавчий напис, в якому зазначено: «За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, пропоную задовольнити вимоги стягувача ПАТ «Дельта Банк» (місцезнаходження 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, код СДРПОУ: 34047020, п/р НОМЕР_1 в AT «Дельта Банк», МФО 380087) в сумі розміром 1 558 608 (один мільйон п`ятсот п`ятдесят вісім тисяч шістсот вісім) гривень 70 копійок».

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві 10 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження № 48667701 на підставі вказаного вище виконавчого напису №8331 в межах суми боргу 1558608,70 грн.

Позивачкою 23 січня 2019 року сплачено 1558608,70 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1.

Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Задорожної Т.А. 29 січня 2019 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №48667701 за п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, 04.03.2020 року в.о. Начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. прийнято постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження ВП № 48667701 (надалі - Постанова 04.03.2020 року) щодо законності виконавчого провадження ВП № 48667701, за наслідками чого постановлено висновки про те, що є необхідним:

«Визнати дії державного виконавця Кияниці Н.М. в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 48667701 від 10.09.2015 такими, що вчинені з порушеннями Закону України «Про виконавче провадження», а саме, щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з зазначенням суми боргу еквівалентної національній валюті у розмірі 1558608,70 грн., без врахування встановленої виконавчим документом вимоги у розмірі 194996,71 доларів США.

Визнати дії головного державного виконавця Задорожної Т.А. такими, що вчинені з порушеннями Закону України «Про виконавче провадження», а саме щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, як фактично виконаного в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Скасувати постанову головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Задорожної Т.А. про закінчення виконавчого провадження № 48667701 від 29.01.2019.

Зобов`язати головного державного виконавця Задорожну Т.А. Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) забезпечите подальше проведення вчинення дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Задорожної Т.А. було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №48667701 від 05.03.2020 року (надалі - Постанова 2).

Відповідно виконавче провадження № 48667701, в межах якого ОСОБА_1 сплатила суму заборгованості у повному розмірі, було відновлено.

Разом з цим позивачка звертає увагу, що зобов`язання за кредитним договором припинено, позаяк останньою сплачено боргу за виконавчим написом в сумі 1558608,70 грн. Тому неправомірним є скасування відповідачем 1 постанови про закінчення виконавчого провадження № 48667701 від 28 січня 2019 року та зобов`язання державного виконавця забезпечити подальше проведення вчинення дій відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з діями відповідачів та прийнятими постановами, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову цінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Судом не приймаються посилання позивача на необхідність застосування правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц

При цьому, колегія суддів виходить з того, що згідно з текстом вищезазначеного рішення суду касаційної інстанції у резолютивній частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року зазначено про стягнення з ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» 3308 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 17 листопада 2014 року становило 4 746,28 грн.

У виконавчому листі, виданому 08 червня 2015 року Шевченківським районним судом м. Києва, зазначено, що підлягає стягненню з ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» 3 308 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 17 листопада 2014 року становило 4 746,28 грн.

У постанові старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Салеомона А.А. про відкриття виконавчого провадження від 19 червня 2015 року зазначено про стягнення 3 308 доларів США, які належало сплатити на відкритий рахунок стягувача в Публічному акціонерному товаристві «Укрексімбанк» (далі - ПАТ «Укрексімбанк») у доларах США».

Натомість у даній справі виконавчим документом є виконавчий напис нотаріуса № 8331 виданий 07.06.2013, ПН КМНО Паракудою І.В., про звернення стягнення на предмет іпотеки в межах суми боргу 1 558 608,70 грн., постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48667701 винесено про відкриття виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки в межах суми боргу 1558608,70грн.

Крім того, вищезазначене рішення суду касаційної інстанції винесено щодо питання виконання ухваленого судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, натомість, дане виконавче провадження не стосується виконання судового рішення.

Матеріали справи не містять жодних доказів внесення змін до виконавчого напису та постанови про відкриття виконавчого провадження, якими було зафіксовано суму боргу позивача у гривнях.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 24.04.2019 року у справі №815/1554/17, принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.

Отже, виконавче провадження ВП № 48667701 могло здійснюватися лише щодо суми, відносно якої його було відкрито, натомість, винесення відповідачем оспорюваних рішень суперечить принципу правової визначеності, та порушує права позивача.

Згідно з пунктом 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від

22.02.2012 № 296/5, виконавчий напис має містити, зокрема, суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що виконавчий напис № 8331, виданий 07.06.2013, в якості такої суми містить саме 1558608,70грн. Суд не погоджується з посиланнями, викладеними в оскаржуваних рішеннях, на те, що зобов`язання у виконавчому написі визначено у доларах США. При цьому, суд виходить з того, що даний документ передбачає визначення таких зобов`язань після слів «у тому числі…».

Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Відповідно до абз. 2-3 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Абзацом 4 частини 3 статті 74 вказаного закону встановлено, що керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Також, відповідно до пункту 2 розділу ХІІ Інструкції №512/5 з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ №512/5 від 02.04.2012, посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу (до яких віднесено і відповідача-1), можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

Посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому, пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому, четвертому та шостому пункту 1 цього розділу, - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

З огляду на викладене, суд вважає правомірними дії в.о. Начальника Голосіївського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Київ Кенюк Людмили Василівни щодо проведення перевірки законності виконавчого провадження №48667701.

З огляду на скасування рішення про закінчення виконавчого провадження, суд вважає правомірними дії Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Київ Задорожної Тетяни Андріївни щодо винесення постанови про відновлення виконавчого провадження.

В той же час, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає оскаржувані рішення такими, що підлягають скасуванню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 205, 241, 242, 243, 251, 272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» - Торкаєнка Олександра Сергійовича - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

О.М. Кузьмишина