Справа № 620/5681/21
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2021 року Чернігів Справа № 620/5681/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Непочатих В.О.,

при секретарі Борисенко А.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Гайдай О.Ю., представника відповідача Примака А.А., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про скасування пункту протоколу та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить:

- скасувати пункт 15 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги від 22.04.2021 № 64;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити позивачу виплату одноразової грошової допомоги згідно з пунктом 7 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Тому вважає, що з дати зазначеної у довідці МСЕК, а саме з 24.03.2021, у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, а не з моменту звільнення, як вважає відповідач. Також зазначає, що після звільнення він багаторазово звертався до медичних закладів для проходження лікарсько-консультативної комісії, однак отримував відмову у встановленні причинного зв`язку захворювання пов`язаного з захистом Батьківщини і лише 24.03.2021 за результатами оскарження в адміністративному порядку отримав довідку МСЕК із зазначеною причиною втрати працездатності і набув право на отримання спірної виплати.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову у зв`язку з тим, що одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим зі строкової служби, якщо втрата працездатності без встановлення інвалідності настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби. Однак позивачу часткову втрату працездатності без встановлення йому інвалідності встановлено понад трьох місячний термін після звільнення зі служби, а тому він не має права на виплату одноразової грошової допомоги.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій підтримав заявлені позовні вимоги та додатково зазначив, що захворювання були встановленні ще під час проходження військової служби про що свідчить свідоцтво про хворобу від 02.07.2020 № 922.

Вислухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2020 № 170, ОСОБА_1 , старшину 3 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира 30 окремої механізованої бригади від 15.06.2020 № 112-рс з військової служби у запас відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту), з 08.07.2020 виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення, і направлено для зарахування на військовий облік до Чернігівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Чернігів (а.с. 14).

Як слідує з копії свідоцтва про хворобу № 922, позивача визнано обмежено придатним до військової служби (а.с. 15).

Згідно копії витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 23.02.2021 № 72 захворювання позивача пов`язані із захистом Батьківщини. Причинний зв`язок захворювань за свідоцтвом про хворобу ВЛК в/ч НОМЕР_2 № 922 від 02.07.2020 відмінено (а.с. 8).

16.12.2020 під час огляду МСЕК позивачу було встановлено ступінь втрати працездатності 20%, про що свідчить копія довідки серії 12ААА № 039396 (а.с. 10).

Під час другого огляду МСЕК позивачу 24.03.2021 було встановлено ступінь втрати працездатності 20%, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджується копією довідки серії 12ААА № 039455 (а.с. 9).

У зв`язку з встановленням ступеня втрати працездатності внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини, позивач 25.03.2021 звернувся до військового комісара Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою та відповідними документами про призначення і виплату одноразової грошової допомоги (а.с. 36).

Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум були розглянуті подані позивачем документи та 22.04.2021 прийнято рішення, оформлене протоколом засідання комісії № 64 про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги на підставі пункту 7 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки позивача звільнено з військової служби 08.07.2020, а 24.03.2021 встановлено ступень втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби (а.с. 7).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

За приписами частини першої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

З аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавець обмежив строк на звернення для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, а саме не пізніше ніж через три місяці після звільнення з військової служби.

Частиною дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до абзацу третього пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як встановлено судом, підставою для звернення за отриманням одноразової грошової допомоги була довідка МСЕК серії 12ААА № 039455 від 24.03.2021, якою встановлено ступінь втрати працездатності 20%, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини (а.с. 9).

Отже, дати 24.03.2021, яка зазначена у вказаній довідці, є в розумінні пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги.

Згідно пункту 7 Порядку № 975 у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від: 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби; 50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю строкової військової служби, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби; 50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.

Тобто, допомога виплачується не тільки у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин.

Разом з цим, право на отримання особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби пов`язується із часом звільнення з військової служби.

За встановленими обставинами, позивача звільнено з військової служби 08.07.2020, а ступінь втрати працездатності 20%, внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини встановлено 24.03.2021, тобто у строк, що перевищує три місяці після звільнення з військової служби.

Відтак суд погоджується із висновком відповідача про те, що відповідно до пункту 7 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності без установлення інвалідності через пропуск тримісячного строку після звільнення з військової служби.

При вказаних обставинах, суд приходить до висновку, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке оформлено протоколом засідання комісії від 22.04.2021 № 64 прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) про скасування пункту протоколу та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.10.2021.

Суддя В.О. Непочатих