Справа № 634/801/21
Суддя: Єрьоміна О. В.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 634/801/21
Провадження № 2-а/634/18/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 року

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Єрьоміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Дороніної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Сахновщина Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПП в Дніпропетровській області, третя особа:інспектор взв.1, 2 роти, 4 бат. Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції Баранець Вадим Володимирович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 592738 від 10.07.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Крім того, просить відшкодувати судові витрати, а саме судовий збір в сумі 454 грн з бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10.07.2021 року інспектором взв.1, 2 роти, 4 бат. Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Баранець В.В. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 510,00 грн.

Із змісту постанови вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом, 10.07.2021 року о 23:30 год., по Криворізькому шоссе 17-А, м.Дніпро Дніпропетровської області порушив вимоги п.п.22.5 ПДР України.

Позивач, не погоджуючись із вказаною постановою, зазначає, що поліцейським, всупереч нормам законодавства, на місці зупинки заміри ширини вантажу проведено не було, відповідно відхилення від передбаченої норми не встановлено, перевірку дозволу на перевезення великогабаритного вантажу належним чином не проведено, понятих не запрошено, справу не розглянуто. Відтак, позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення є необ`єктивною та незаконною.

06.09.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому останній проти задоволення позову заперечує, вказуючи, що підставою для зупинки транспортного засобу позивача стало виявлення можливого порушення ним вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху України. Так, транспортний засіб позивача MAN TGA 26.500, днз НОМЕР_1 , з напівпричепом ТАD CLASSIК 60-4, днз НОМЕР_2 , в м.Дніпрі, по Криворізькому шосе, в районі будинку 17-А, перевозив вантаж комбайн SANDVIK, повна маса з вантажем складає 56,083 кг, маса самого вантажу 46,942 кг, без дозволу на перевезення від органів Національної поліції

Відповідач зазначає, що перевищення габаритних розмірів вантажу, що перевозиться можливе не лише за допомогою спеціального контролю, а й за допомогою відповідної товарно-транспортної накладної, якою встановлено параметри вантажу. Водій перевозив великогабаритний вантаж без дозвілу на його перевезення. Окрім того у відзиві зазначено, що відповідач безпосередньо став свідком вчинення вказаного порушення, так як ця дія скоєна водієм в присутності поліцейського і останній бачив її вчинення на власні очі, що і стало причиною його зупинки. Таким чином, вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною в повному обсязі.

У судове засідання позивач не з`явився, до суду направив заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, просив позов задовольнити

Представник відповідача УПП в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, у прохальній частині відзиву на позовну заяву просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Третя особа, інспектор взв.1, 2 роти, 4 бат. Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції Баранець Вадим Володимирович у судове засідання не з`явився, надав письмові аналогічні пояснення, згідно яких вважає позовні вимоги безпідставними, не підтвердженими жодними допустимими доказами та такими, що не підлягають задоволенню у повній мірі. Також просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення, суд приходить до наступного висновку.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10.07.2021 серії БАА № 592738, ОСОБА_1 10.07.2021 о 23 год. 30 хв. керуючи транспортним засобом MAN TGA 26.500, днз НОМЕР_1 , з напівпричепом ТАD CLASSIК 60-4, днз НОМЕР_2 , на якому перевозив великогабаритний вантаж комбайн SANDVIK повна маса з вантажем складає 56,083 кг, маса самого вантажу 46,942 кг без дозволу на перевезення від органів Національної поліції, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Внаслідок чого позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, про порушення якого вказано інспектором у оскаржуваній постанові, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до ч. 1 ст. 132-1 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Оскільки предметом оскарження у даній справі є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що відповідачем та третьою особою не надано до суду доказів на підтвердження обґрунтованості притягнення до адміністративної відповідальності позивача, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, що позивач дійсно порушив

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У порушення вимог вказаної статті об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідачем надано не було. Доказів їх наявності відповідачем до суду також не надано.

При цьому, відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п.21 рішення).

Приймаючи рішення по суті, суд бере до уваги висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17, де останній вказав про те, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. Однак, жодних фото чи відео на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем до суду не надано.

Разом з тим, посилання відповідача у відзиві на те, що дія скоєна водієм в присутності поліцейського і останній бачив її вчинення на власні очі, тобто відповідач безпосередньо став свідком вчинення правопорушення ОСОБА_1 суд оцінює критично, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, відтак будь-які свідчення службової особи, яка є представником суб`єкта владних повноважень не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі.

Таким чином суд вважає, що зазначені вище принципи і положення законодавства при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем не були дотримані, оскільки матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови поліцейського, належних та допустимих доказів щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, не містять.

Підсумовуючи викладене вище, та з урахуванням того, всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та, як наслідок, неправомірність притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, вимога позивача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії від 10.07.2021 серії БАА № 592738 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 510,00 грн. підлягає задоволенню.

Частиною 1,7ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи правову позицію, викладену 18.03.2020 в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17, у зв`язку із задоволенням позову, в порядку ч. 1 ст.139 КАС України підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Дніпропетровській області ДПП судові витрати за подання до суду позовної заяви в розмірі 454 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 9, 178, 245, 247, 251, 256, 280, 288, 288, 293 КУпАП, ст. ст. 71, 86, 160, 161, 162 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 592738 від 10.07.2021, складену інспектором взв.1, 2 роти, 4 бат. Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції Баранець Вадимом Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. - скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 22.10.2021 року.

Суддя