Справа № 320/6224/21
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року м.Київ справа №320/6224/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління ПФУ у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 10 березня 2021 р. № 03 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати відповідача призначити позивачу з 24 лютого 2021 р. пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплатити позивачу утворену заборгованість за період з 24 лютого 2021 р. по день виплати пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, рішенням відповідача № 03 від 10 березня 2021 р. відмовлено у призначенні пенсії. В цьому рішенні позивача повідомлено, що до пільгового стажу не враховано період роботи за довідкою, виданою Державним підприємством «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вуглевидобувних та вуглепереробних підприємств» відособлений структурний підрозділ «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт» від 27 листопада 2014 р. №931, оскільки стаж, набутий в організації, що розміщується на тимчасово окупованій території потребує дооформлення. Крім того, до страхового стажу не враховано період навчання з 1 вересня 1982 р. по 16 червня 1989 р., оскільки в період з 23 листопада 1985 р. по 9 жовтня 1987 р. заявник проходив строкову військову службу, необхідно уточнення періодів навчання. Позивач вважає вказане рішення протиправним, не обґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 1 червня 2020 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання. Вказаною ухвалою суду встановлено відповідачу десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

15 липня 2021 р. до суду надійшов відзив від відповідача, в якому він позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Стверджує, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Проте, відповідачем прийнято рішення, яким відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що до пільгового стажу не враховано період роботи за довідкою Державного підприємства «Донецька обласна декларація з ліквідації збиткових вуглевидобувних та вуглепереробних підприємств», оскільки стаж, набутий в організації, що розміщується на тимчасово окупованій території потребує дооформлення. Крім того, до стажу не враховано періоди навчання, оскільки в період навчання позивач проходив строкову військову службу, для зарахування страхового стажу необхідне уточнення періодів навчання.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , який виданий Гірницьким РВ УМВС України в м. Макіївці.

Відповідно до довідки від 28 березня 2018 р. № 4326 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 10 червня 1985 р. позивач в період з 1 вересня 1982 р. по 31 липня 1989 р. проходив навчання в Донецькому політехнічному інституті, з 23 листопада 1985 р. по 9 жовтня 1987 р. позивач проходив дійсну строкову службу в Радянській армії, з 5 жовтня 1989 р. по 12 березня 1999 р. працював повний робочий день на шахті «Пролетарская-Крутая» в складі виробничого об`єднання «Макеевуголь».

До позовної заяви позивачем надано наступні документи щодо підтвердження необхідного стажу:

- довідку, яка видана Державним підприємством «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вуглевидобувних та вуглепереробних підприємств» відособлений структурний підрозділ «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт» від 27 листопада 2014 р. № 931, згідно з якою позивач з 5 жовтня 1989 р. по 12 березня 1999 р. працював повний робочий день на шахті «Пролетарская-Крутая» в складі виробничого об`єднання «Макеевуголь»;

- копію військового квитка серії НОМЕР_3 , згідно з яким з 23 листопада 1985 р. по 9 жовтня 1987 р. позивач проходив дійсну строкову службу в Радянській армії;

- копію диплома серії НОМЕР_4 з 1 вересня 1982 р. проходив навчання в Донецькому політехнічному інституті, який закінчив у 1989 р.

23 лютого 2021 р. позивачу виповнилося 56 років, а тому маючи страховий ста 35 років, позивач набув права на пенсію за віком відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

5 березня 2021 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До вказаної заяви позивачем було додано всі необхідні документи, а саме: трудову книжку і довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 27 листопада 2014 р. № 931, виданим Відокремленим структурним підрозділом Донецької дирекції з виконання проектів ліквідації шахт юридичної особи, створеної і зареєстрованої на території України - Державного підприємства «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств».

Рішенням відповідача № 03 від 10 березня 2021 р. позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У цьому рішенні позивача повідомлено, що підставою стало неврахування певних періодів роботи для включення їх до пільгового трудового стажу. Так, до пільгового стажу не враховано період роботи за довідкою, виданою Державним підприємством «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вуглевидобувних та вуглепереробних підприємств» відособлений структурний підрозділ «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт» від 27 листопада 2014 р. № 931, оскільки стаж набутий в організації, що розміщується на тимчасово окупованій території потребує дооформлення. За даними документами страховий стаж заявника становить 26 років 4 місяці 3 дні.

Крім того, до страхового стажу не враховано період навчання з 1 вересня 1982 р. по 16 червня 1989 р., оскільки в період з 23 листопада 1985 р. по 9 жовтня 1987 р. заявник проходив строкову військову службу, необхідно уточнення періодів навчання.

Відповідачем зроблено висновок, що право на призначення позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 відсутнє. За наявного страхового стажу право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач набуде в 63 роки.

Позивач вважає рішення відповідача протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до вимог п.1.6. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

- чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

- жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону № 1058-IV та ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач, маючи необхідний страховий стаж (більше ніж 25 років), 5 березня 2021 р. (тобто не раніше ніж за місяць до досягнення 60-річного віку), в порядку, передбаченому Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління ПФУ № 22-1 від 25 листопада 2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звернувся із письмовою заявою про призначення пенсії встановленого зразку до відповідача.

З урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 3 жовтня 2017 року №2148-VIII, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було доповнено розділом XIV-1 щодо пенсійного забезпечення окремих категорій громадян, в якому ч.3 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень). - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Наказом Міністерства праці України за № 58 від 29 липня 1993 р. затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до вимог пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 затверджено Порядок підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до п. 1 даного Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Абзацом 1 п. 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 р. у справі № 439/1148/17.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо твердження відповідача в рішенні № 03 від 10 березня 2021 р., що не враховано період роботи за довідкою, виданою Державним підприємством «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вуглевидобувних та вуглепереробних підприємств» відособлений структурний підрозділ «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт» від 27 листопада 2014 р. № 931, оскільки стаж набутий в організації, що розміщується на тимчасово окупованій території, потребує дооформлення, суд зазначає наступне.

Згідно з цією довідкою, виданою Державним підприємством «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вуглевидобувних та вуглепереробних підприємств» відособлений структурний підрозділ «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт» від 27 листопада 2014 р.№ 931, позивач з 5 жовтня 1989 р. по 12 березня 1999 р. працював на посаді, яка віднесена до списку №1, повний робочий день на шахті «Пролетарская-Крутая» в складі виробничого об`єднання «Макеевуголь». Ці відомості у повному обсязі відповідають даним, які внесено до трудової книжки позивача.

Факт віднесення займаної позивачем посади до списку №1 відповідачем не оспорюється.

Суд зазначає, що з 5 жовтня 1989 р. по 12 березня 1999 р. роботи позивача на шахті «Пролетарская-Крутая» в складі виробничого об`єднання «Макеевуголь» підтверджується основним документам - трудовою книжкою, записи в якій відповідачем під сумнів не ставляться, містять відомості щодо займаної посади і періодів роботи.

Отже, твердження відповідача про необхідність доопрацювання документів (дооформлення) є помилковим і безпідставним.

Щодо твердження відповідача, що врахування періоду роботи за наданою довідкою є неможливим, оскільки стаж набутий в організації, що розміщується на тимчасово окупованій території, суд зазначає про наступне.

Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, який набрав чинності 14 квітня 2014 року, введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р м. Донецьк належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 р. № 2268-VIII має на меті визначити особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях.

У межах тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях діє особливий порядок забезпечення прав і свобод цивільного населення, визначений цим Законом, іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Суд зазначає, що відсутність у позивача можливості надати відповідну довідку внаслідок знаходження архіву на тимчасово непідконтрольній українській владі території чи надання довідки організації, яка розміщується на тимчасово окупованій території, з урахуванням наявності у позивача відповідних записів у трудовій книжці щодо пільгового стажу роботи на посадах, віднесених до списку №1, які не оспорені органом ПФУ, не позбавляє позивача права на отримання пенсії та є безпідставними, а тому неврахування довідки є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

Щодо твердження відповідача в рішенні № 03 від 10 березня 2021 р., що до страхового стажу не враховано період навчання з 1 вересня 1982 р. по 16 червня 1989 р., оскільки в період з 23 листопада 1985 р. по 9 жовтня 1987 р. заявник строкову військову службу, а тому необхідно уточнення періодів навчання, суд зазначає наступне.

Згідно з цим твердженням сумніви у відповідача щодо цього періоду виникли саме через те, що в період навчання позивач упродовж майже 2 років проходив дійсну строкову службу. При цьому відповідач відкинув не тільки сумнівний, на його думку період дійсної строкової служби, але й увесь період навчання, щодо достовірності якого інших підстав ним не зазначено.

Суд бере до уваги, що позивачем у позові вказано, що під час навчання у вказаному навчальному закладі його було призвано на дійсну строкову військову службу, а після звільнення з військової служби він продовжив навчання у тому ж навчальному закладі.

Ці обставини відповідачем не спростовано, вони відповідають як чинному на той час законодавству, так і відображенню у поданих позивачем документах, будь-яких суперечностей в яких ні відповідачем, ні судом не виявлено.

Суд зазначає, що усі вказані позивачем відомості про навчання і призов на строкову службу правильно відображені як у трудовій книжці позивача, так і у військовому квитку та в дипломі, які відповідачем під сумнів не поставлено.

Щодо зарахування періоду строкової військової служби до пільгового стажу позивача суд зазначає про таке.

Відповідно до п.п. «в» абз. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Приписами статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (чинного на момент проходження позивачем служби) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Також, відповідно п.п. «к» п. 109 постанови Ради Міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» від 03.08.1972 року № 590 (яка діяла в період служби позивача), крім роботи в якості робітника або службовця до загального стаж роботи зараховується також: служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах; служба у військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВД, НКГБ, МДБ, Комітету державної безпеки при Раді Міністрів СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік; служба в органах міліції. перебування військовослужбовця в полоні зараховується до стажу роботи в встановленому порядку.

Як вже зазначалось п. 109 Постанови № 590 надає право особі на зарахування періоду військової служби у Збройних Силах СРСР до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Отже період строкової військової служби повинен зараховуватись до стажу роботи за спеціальністю, незалежно від часу та періоду працевлаштування за спеціальністю.

Відповідно до п. 6 Порядку № 637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки.

Отже, до пільгового стажу позивача підлягає зарахуванню служба в Радянській Армії з 23 листопада 1985 р. по 9 жовтня 1987 р.

Крім того, статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачені види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію. Пунктом "д" частини 3 згаданої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно з вимогами ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Отже, до пільгового стажу позивача підлягає зарахуванню вказаний період навчання з 1 вересня 1982 р. по 16 червня 1989 р. (до якого увійшов період проходження ним військової строкової служби).

Отже, з урахуванням приписів чинного законодавства суд зазначає, що відповідач повинен був врахувати період навчання та період проходження строкової військової служби, оскільки фактично вказані періоди зазначені в трудовій книжці та у військовому квитку та не викликають сумніву і не потребують додаткового підтвердження.

Суд визнає, що з урахуванням встановлених судом обставин Рішення відповідача про неврахування цих вказаних вище періодів було протиправним і безпідставним.

З урахуванням наведеного суд визнає, що рішення відповідача від 10 березня 2021 р. № 03 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ґрунтується на помилкових висновках пенсійного органу, є протиправним та підлягає скасуванню. Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу з 24 лютого 2021 р. пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплатити позивачу утворену заборгованість за період з 24 лютого 2021 р. по день виплати пенсії, судом зазначає про таке.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

При цьому, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд зазначає, що свобода розсуду (дискреція) відповідача як суб`єкта владних повноважень щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах з дня звернення з заявою до відповідача відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зведена до мінімуму.

Як встановлено судом, позивачу 23 лютого 2021 р. виповнилося 56 років та маючи страховий стаж 35 років, він набув право на пенсію відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За таких обставин відповідач не міг прийняти іншого рішення, ніж призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення із заявою відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, суд зазначає, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу з 24 лютого 2021 р. пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплатити позивачу утворену заборгованість за період з 24 лютого 2021 р. по день виплати пенсії є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно було відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, отже порушено права позивача на призначення пенсії та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Наведене свідчить, що дії відповідача були протиправними. Право позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку порушено. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що за звернення до суду з цією позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 21 травня 2021 р.

Суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 139 КАС України, і беручи до уваги результат вирішення спору щодо повного задоволення позовних вимог, присуджує позивачу 908 грн. 00 коп. понесених витрат з оплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління ПФУ у Київській області від 10 березня 2021 р. № 03 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління ПФУ у Київській області призначити ОСОБА_1 з 24 лютого 2021 р. пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплатити ОСОБА_1 утворену заборгованість за період з 24 лютого 2021 р. по день виплати пенсії.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ - 22933548) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) судові витрати в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, адреса: вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська область, 08500, код ЄДРПОУ - 22933548.

Суддя Журавель В.О.

Дата складення рішення суду 21 жовтня 2021 року.