Справа № 400/2001/21
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

22 жовтня 2021 р.справа № 400/2001/21

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаУправління соціального захисту населення Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області, вул. Мозолевського, 14, смт. Веселинове, Веселинівський район, Миколаївська область, 57001,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі - позивачка або ОСОБА_1 ) звернулась з позовом до Управління соціального захисту населення Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області (надалі - відповідач або Управління соціального захисту), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові в призначенні позивачці державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 1 лютого 2020 р.;

- зобов`язати відповідача призначити позивачці державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям з 1 лютого 2020 р.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначила, що відповідач протиправно повторно відмовив їй в призначенні соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, незважаючи на наявність у неї права на таку допомогу, підтвердженого в судовому порядку.

Позовна заява залишалась без руху (а. с. 19-20).

Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (а. с. 28-29).

Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.

У зв`язку з відсутністю заяв сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, відповідно до ст. 262 ч. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд розглядає справу в письмовому провадженні.

Вирішуючи справу, суд виходить з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, сім`я ОСОБА_1 має статус багатодітної малозабезпеченої родини та перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту.

З 1 лютого 2018 р. позивачці вперше була призначена призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям.

7 лютого 2020 р. позивачка звернулась до Управління соціального захисту з заявою про подальше призначення державної соціальної допомоги.

Рішенням від 4 березня 2020 р. відповідач відмовив в призначенні державної соціальної допомоги на підставі п. 12 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 р. № 250 (надалі - Порядок № 250) (в редакції, чинній станом на 4 березня 2020 р.), згідно з яким, у разі коли особами, які входять до складу сім`ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

В якості недостовірних відомостей, відповідач розцінив незазначення ОСОБА_1 інформації про наявність у неї на праві власності земельних ділянок (паю) площею 8,8552 га.

Не погодившись з рішенням відповідача, позивачка оскаржила його до суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 р. у справі № 400/2735/20, у задоволені позову відмовлено (рішення суду доступне за посиланням в Єдиному державному реєстрі судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/Review/92444848).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 р., рішення суду першої інстанції скасоване та прийнята нова постанова, якою позовні вимоги задоволені:

- визнані протиправними дії Управління соціального захисту щодо відмови в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям;

- скасоване рішення Управління соціального захисту від 4 березня 2020 р. про відмову в призначенні соціальної допомоги;

- зобов`язано Управління соціального захисту призначити позивачці державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям з 1 лютого 2020 р. (постанова суду доступна за посиланням в Єдиному державному реєстрі судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/Review/93849412).

В мотивувальній частині постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду зокрема наведено такий висновок: "Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що не зазначення апелянтом відомостей про наявність у її власності земельного паю площею 8,8552 га, не є навмисним поданням недостовірних відомостей чи прихованням відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та на визначення її розміру, оскільки вказані земельні ділянки відповідно до договору оренди від 12.04.2015 р. надавались у безоплатне користування, а тому сім`єю апелянта прибуток з цих земельних ділянок не отримувався.".

4 січня 2021 р. представник ОСОБА_1 подав до Управління соціального захисту адвокатський запит, в якому просив повідомити про виконання рішення суду в частині призначення державної соціальної допомоги (а. с. 4).

У відповіді, вкладеній в листі від 9 лютого 2021 р. № 132/03-09, Управляння соціального захисту поінформувало, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду, воно здійснило розрахунок сукупного середньомісячного доходу сім`ї ОСОБА_1 та за наслідками такого розрахунку встановило, що дохід позивачки перевищує рівень забезпечення прожиткового мінімуму та відмовив позивачці в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (а. с. 12-13).

Як слідує з розрахунку, наведеному в згаданому листі, до доходу позивачки відповідач включив дохід від земельних ділянок в загальному розмірі 12 106,13 грн., який складається з доходу за липень-жовтень (рік не вказаний) в розмірі 10 697,08 грн. та листопад-грудень (рік також не вказаний) в розмірі 1 409,05 грн.

Підставою для повторної відмови в призначенні державної соціальної допомоги послугував п. 14 Порядку № 250, який цитується відповідачем в листі.

Згідно з п. 14 Порядку № 250, розмір соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, але не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї. Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, що затверджується Мінсоцполітики, Мінекономіки, Мінфіном, Держстатом, МОНмолодьспортом.

Суд звертає увагу на те, що з 24 липня 2020 р. і до тепер діє інша редакція Порядку № 250, який в п. 7 передбачає інший алгоритм розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї - розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та середньомісячним сукупним доходом малозабезпеченої сім`ї. Розмір прожиткового мінімуму для сім`ї залежить від її складу і визначається як сума прожиткових мінімумів, розрахованих і затверджених відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення. До стабілізації економічного становища в Україні прожитковий мінімум для сім`ї та розмір державної соціальної допомоги визначається з урахуванням рівня забезпечення прожиткового мінімуму. Рівень забезпечення прожиткового мінімуму встановлюється виходячи з можливостей державного бюджету і затверджується одночасно з прийняттям закону про Державний бюджет України на відповідний рік. Максимальний розмір державної соціальної допомоги не може перевищувати розміру прожиткового мінімуму для малозабезпеченої сім`ї, крім випадків, передбачених абзацом п`ятим цього пункту.

За приписами ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 9 лютого 1999 р. № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), зазначив, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні від 2 липня 2002 р. № 13-рп/2002 Конституційний Суд України повторив раніше викладені положення попередніх рішень, зокрема те, що суть положення статті 58 Конституції України про незворотність дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності (рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 р. № 1-зп) і не поширюється на правовідносини, які виникли й закінчилися до набуття такої чинності (рішення Конституційного Суду України від 5 квітня 2001 р. № 3-рп).

Так як відмова в призначенні державної соціальної допомоги викладена в листі відповідача датованому 9 лютого 2021 р., останній не вправі був визначати розмір державної соціальної допомоги позивачки на підставі механізму передбаченому в п. 14 Порядку № 250, так як відповідна редакція нормативного акту була зміна 24 липня 2020 р. і п. 7 Порядку № 250 запроваджувався новий порядок розрахунку розміру державної соціальної допомоги.

Як передбачено ст. 370 ч. 1 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Враховуючи, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду встановлено, що позивачка не отримувала дохід від земельних ділянок, відповідач не вправі знову покладати в основу свого рішення цю обставину і на цій підставі роботи розрахунок сукупного середньомісячного доходу сім`ї ОСОБА_1 .

Натомість відповідач протиправно, повторно прийняв рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, хоча формально і застосувавши іншу підставу Порядку № 250 (п. 14 замість п. 12 як при первинній відмові в призначенні допомоги).

Так як відмова відповідача в призначенні позивачці державної соціальної допомоги у цій справі здійснена з іншої підстави, ніж та, яка була предметом спору у справі № 400/2735/20, суд вважає, що в такому випадку між сторонами виникли нові спірні правовідносини, відмінні від спору у справі № 400/2735/20, а тому відсутні підстави вважати, що позивач просить про судовий захист з тих же підстав, що і у справі № 400/2735/20, що виключає можливість закриття провадження у цій справі з підстав, передбачених ст. 238 ч. 1 п. 4 КАС України чи вжиття заходів в порядку ст. 383 КАС України.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 ч. 1 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачка сплатила судовий збір в розмірі 908,0 грн. (а. с. 1), доказів понесення інших судових витрат сторони суду не подали.

На підставі ст. 139 ч. 1 КАС України, судовий збір підлягає стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області (вул. Мозолевського, 14, смт. Веселинове, Веселинівський район, Миколаївська область, 57001, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області (вул. Мозолевського, 14, смт. Веселинове, Веселинівський район, Миколаївська область, 57001, ) щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 1 лютого 2020 р.

3. Зобов`язати Управління соціального захисту населення Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області (вул. Мозолевського, 14, смт. Веселинове, Веселинівський район, Миколаївська область, 57001, ) призначити з 1 лютого 2020 р. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області (вул. Мозолевського, 14, смт. Веселинове, Веселинівський район, Миколаївська область, 57001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 908,0 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням вимог розділу VI п. 3 "Прикінцеві положення" КАС України.

Суддя А. О. Мороз