Справа № 353/265/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 жовтня 2021 року

Київ

справа №353/265/17

адміністративне провадження № К/9901/21399/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2017 (судді - Яворський І.О., Кухтей Р.В., Нос С.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє Солонина Петрунеля Григорівна до Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У квітні 2017 року позивач через свого представника звернулась до суду з позовом, в якому просила:

-визнати протиправною відмову Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за віком;

-зобов`язати відповідача поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01.05.2014 із урахуванням підвищень та індексацій пенсії відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач 18.10.1940 р.н., громадянка України, тимчасово проживає в Російській Федерації, перебувала на обліку у відповідача та до 01.05.2014 отримувала пенсію за віком. Пенсійні виплати надходили на відділення поштового зв`язку в с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області.

З травня по жовтень 2014 року відповідач здійснював нарахування позивачу пенсії, яка відправлялась для виплати у поштове відділення за місцем її проживання - с. Олешків, Тлумацького району.

З 01.10.2014 відповідач припинив виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» у зв`язку із неотриманням позивачкою пенсійних виплат понад шість місяців.

06.03.2017 представник позивачки ОСОБА_1 - Солонина П.Г. за довіреністю, звернувся до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з травня 2014 року, а також просила роз`яснити причину припинення виплати пенсії її довірителю, до якої була додана копія нотаріально посвідченої довіреності .

Листом від 20.03.2017 № 23/АСС/-15 відповідач відмовив в поновленні виплати пенсії у зв`язку з необхідністю особистого подання ОСОБА_1 або її законним представником заяви про поновлення виплати пенсії.

Не погодившись з відмовою відповідача у поновленні виплати пенсії, позивач звернулась до суду з цим позовом.

В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що чинне законодавство передбачає право пенсіонера на звернення до пенсійного органу з заявою про призначення/поновлення виплати пенсії через свого представника, а тому відмова відповідача у поновленні виплати їй пенсії є протиправною.

Постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 24.05.2017 позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за віком за заявою її представника Солонини Петрунелі Григорівни від 06.03.2017 року.

Зобов`язано Тлумацьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 03.10.2016 року з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Солонина Петрунеля Григорівна , до Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зобов`язання поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком та виплатити пенсію за період з 01.05.2014 по 02.10.2016 включно залишено без розгляду, у зв`язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2017 постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 24.05.2017 скасовано та прийнято нову, якою позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 за заявою її представника Солонини Петрунелі Григорівни .

Зобов`язано Тлумацьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.05.2014 року з урахуванням усіх підвищень та індексації пенсії відповідно до ст. 42 та 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, тимчасово проживаючи в Російській Федерації, як громадянка України, має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання, про що вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009, яке є безумовною підставою для поновлення та виплати пенсії позивачу як особі, яка проживає за межами України.

Крім того, подання заяви від імені пенсіонера його представником, не може бути підставою для відмови в поновленні пенсійних виплат.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Залишаючи позовні вимоги за період 01.05.2014 по 02.10.2016 включно без розгляду, суд виходив з того, що позивачем пропущено передбачений законом строк звернення до адміністративного суду.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову про задоволення позовних вимог, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на поновлення виплати призначеної їй пенсії та протиправної відмови відповідача у такому поновленні.

При цьому, апеляційний суд виходив з того, що з дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду №25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону №1058-IV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу орган ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Крім того, за правилами Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Водночас, відповідачем заява представника позивача розглянута не належним чином, оскільки рішення за наслідками її розгляду прийнято не було, натомість надано відповідь листом в порядку закону України «Про звернення громадян».

Також, апеляційний суд визнав необгрунтованими посилання відповідача на необхідність подачі заяви про поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером, оскільки Порядком №22-1 передбачено можливість подачі такої заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.

Водночас, апеляційний суд визнав помилковим застосування судом першої інстанції строків звернення до суду та дійшов висновку, щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

З рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування касаційної скарги посилався на те, що припинення виплати позивачу пенсії відбулось на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону №1058-ІV, а саме у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Крім того посилався на те, що чинним законодавством України встановлено перелік осіб, які можуть звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії та не передбачено можливості надання вказаної заяви представником громадянина, який діє від його імені та на підставі довіреності.

Заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до положень частини 1 статті 49 Закону №1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Предметом спору у цій справі є законність рішення відповідача про відмову у поновленні виплати пенсії на підставі заяви, поданої представником пенсіонера на підставі довіреності.

Таким чином, саме такі фактичні обставини підлягали дослідженню та встановленню в межах розгляду цієї справи.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону №1058-IV (в редакції, на час виникнення спірних правовідносин) заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

У справах №441/1239/17 (постанова від 12.03.2019), №522/535/17 (постанова від 18.09.2018) Верховний Суд дійшов висновку про можливість подання заяви про поновлення пенсії через представника, а відтак, такі висновки підлягають застосуванню і під час вирішення цієї справи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду щодо можливості звернення за поновленням пенсії через представника і в цій частині висновки суду апеляційного суду вважає законними та обгрунтованими.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем не заперечувались обставини щодо неотримання пенсії протягом 6 місяців та фактично наявності підстав для припинення її виплати і при цьому вимоги щодо протиправності такого припинення позивачем заявлені не були.

Передбачена пунктом 4 статті 49 Закону №1058-IV підстава припинення виплати пенсії у зв?язку з її неотриманням протягом 6 місяців підряд є чинною, неконституційною не визнавалась і підлягала застосуванню відповідними суб?єктами у спірний період.

Водночас, застосування судами першої та апеляційної інстанцій до спірних правовідносин рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 є безпідставним, оскільки цим рішенням визнано неконституційним пункт 2 частини 1 статті 49 Закону №1058-IV, який не був підставою для припинення виплати пенсії позивачу, а відтак це рішення Конституційного Суду України не створює підстав для поновлення виплати позивачу пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Таким чином, сам по собі факт звернення особи чи її представника до територіального органу Пенсійного фонду не є підставою для поновлення виплати пенсії, а таке поновлення можливе лише після з?ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Прийняття судом рішення про поновлення виплати пенсії без з?ясування уповноваженим пенсійним органом таких обставин та наявності відповідних умов є передчасним, необгрунтованим і може призвести до безпідставного поновлення виплати пенсії.

Крім того, за змістом частини 2 статті 49 Закону №1058-IV поновлення виплати здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного Фонду.

Відповідно до пункту 4.3. Порядку 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Як встановлено судами попередніх інстанцій у цій справі відповідач у своїй відмові, яку оскаржує позивач і яка оформлена листом від 20.03.2017 №23/АСС/-15, повідомив останнього про неможливість прийняття заяви про поновлення виплати пенсії, яку подано неуповноваженим представником.

Таким чином, заява позивача фактично розглянута не була і рішення встановленої форми за наслідками розгляду не прийняте.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, відсутність належним чином оформленого рішення суб`єкта владних повноважень (в даному випадку - рішення відповідача про поновлення або відмову у поновленні виплати пенсії) свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом. (постанови Верховного Суду від 14.08.2020 у справі №815/6699/17, від 30.11.2020 у справі №804/4743/16).

За таких обставин, позовні вимоги у цій справі підлягали задоволенню шляхом визнання протиправною відмови Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області розглянути заяву представника позивача про поновлення виплати пенсії і зобов`язання розглянути заяву.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до частини першої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2017 скасувати.

Позов ОСОБА_1 в інтересах якої діє Солонина Петрунеля Григорівна задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у розгляді заяви представника ОСОБА_1 - Солонини Петрунелі Григорівни від 06.03.2017 про поновлення виплати пенсії за віком.

Зобов`язати Тлумацьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області розглянути заяву представника ОСОБА_1 - Солонини Петрунелі Григорівни від 06.03.2017 про поновлення виплати пенсії за віком.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук