Справа № 640/27005/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року м. Київ №640/27005/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ГБР»
доДепартаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київського міської державної адміністрації)
провизнання протиправними дій
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГБР» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київського міської державної адміністрації), у якому просило суд:

- визнати дії Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київського міської державної адміністрації), що полягають у наданні листа-відповіді №7771/0/09/27-20 від 03 серпня 2020 року, який по своїй суті є відмовою у погодженні технічної документації щодо інвентаризації земель комунальної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ГБР» для експлуатації та обслуговування будівель на вулиці Миропільській, 8-Б у Деснянському районі міста Києва - протиправними.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивачем не заперечується те, що частина земельної ділянки для експлуатації та обслуговування будівлі, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 8-Б, частково знаходиться у межах червоних ліній і відноситься до території вулиць і доріг. Разом з тим, оскільки позивач є власником нерухомого майна з прилеглою (прибудинковою) до нього територією, яка розташована у межах червоних ліній, відтак, вимоги Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 20.04.2017 №241/2463, за твердженням представника позивача, не порушено, тому що останній не є власником земельної ділянки. Також, у позовній заяві наголошено на тому, що обмеження статті 18 Закону України «Про автомобільні дороги» стосуються розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах «червоних ліній» вулиці, а не використання вказаних земельних ділянок у будь-яких інший спосіб.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГБР» отримано лист-відповідь Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київського міської державної адміністрації) №7771/0/09/27-20 від 03 серпня 2020 року, яка за своїм змістом, на думку позивача, є прямим відсиланням на відповідь Департаменту №1060/0/09/27-20 від 05 лютого 2020 року, яка в свою чергу є відмовою щодо погодження технічної документації щодо інвентаризації земель комунальної власності для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель на вулиці Миропільська, 8-Б у Деснянському районі міста Києва.

Вважаючи лист-відповідь №7771/0/09/27-20 від 03 серпня 2020 року протиправним та таким, що порушує право позивача, останній звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 50 Закону України «Про землеустрій» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Приписами частини четвертої статті 123 Земельного кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури (частина друга статті 186-1 Земельного кодексу України).

Згідно з частинами четвертою-шостою статті 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що законодавцем визначено вичерпний перелік підстав, за яких суб`єкт владних повноважень може відмовити у погодженні проекту землеустрою.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 05 лютого 2020 року №1060/0/09/-27-20 Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відмовлено у погодженні проекту землеустрою, з огляду на те, що будівлі, розташовані на земельній ділянці, знаходяться в межах червоних ліній вулиць, що порушує вимоги статті 18 Закону України «Про автомобільні дороги» та Порядку набуття прав на землю і земель комунальної власності, затвердженого рішенням Київської міської ради від 20 квітня 2017 року №241/2463.

У силу пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них (частина перша статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту (частина перша статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

У той же час, червоні лінії - визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення (пункт 14 частини першої статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільна дорога - лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.

Складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування (частина перша статті 18 Закону України «Про автомобільні дороги»).

Межі вулиці за її шириною визначаються «червоними лініями». Розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах «червоних ліній» вулиці не допускається (частина друга статті 18 Закону України «Про автомобільні дороги»).

Відповідно до Конституції України, Земельного кодексу України, законів України «Про Державний земельний кадастр», «Про оренду землі», «Про землеустрій» та інших нормативно-правових актів, що регулюють земельні правовідносини, керуючись статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтею 22 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ», з метою визначення особливостей землекористування у місті Києві як столиці України, рішенням Київської міської ради від 20 квітня 2017 року №241/2463 затверджено Порядок набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві (надалі - Порядок №241/2463).

Приписами підпункту 6.1-6.3 Порядку №241/2463 передбачено, що земельні ділянки в межах червоних ліній можуть передаватись в оренду або постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України для будівництва, експлуатації та обслуговування і ремонту об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства, які є складовими вулиць і доріг міста, крім нового будівництва об`єктів дорожнього сервісу чи реконструкції існуючих об`єктів нерухомого майна під об`єкти дорожнього сервісу, якщо таке нове будівництво об`єктів чи реконструкція не пов`язані із наданням земельних ділянок: для реконструкції кварталів застарілої забудови та у інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Земельні ділянки в межах червоних ліній можуть передаватись в оренду або постійне користування для експлуатації та обслуговування існуючого нерухомого майна (будівель і споруд) з прилеглою (прибудинковою) до нього територією, яка розташована в межах червоних ліній, а таке нерухоме майно (будівлі і споруди) - за межами червоних ліній. У таких випадках територія в межах земельної ділянки або її частина, яка знаходиться в межах червоних ліній, використовується землекористувачами виключно з дотриманням обмежень, встановлених законодавством у сфері містобудівної та іншої діяльності.

Договори оренди земельних ділянок в межах червоних ліній повинні містити пункт щодо дострокового розірвання договору в установленому порядку при виникненні необхідності використання земельної ділянки для суспільних потреб.

Разом з тим, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою слугувало те, що частина будівлі розташована у межах червоних ліній, відтак, оскаржувана відмова є цілком обґрунтованою, з огляду на невідповідність проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки містобудівній документації, що не спростовано наявними у матеріалах справи доказами.

Більше того, суд звертає увагу на той факт, що позивачем оскаржується лист від 03 серпня 2020 року №7771/0/09/27-20, який носить інформаційний характер, а не є «прямим відсиланням», має «аналогічну аргументацію», є «фактично відмовою» у погодженні технічної документації.

Рішенням суб`єкта владних повноважень, який у даному випадку є Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київського міської державної адміністрації), яким позивачу відмовлено у погодженні технічної документації є саме лист від 05 лютого 2020 року №1060/0/09/27-20.

У постанові від 28 лютого 2019 року у справі №826/4070/16 Верховний Суд зауважив, що платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення зокрема про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, з наведених процесуальних норм випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

В даному випадку оскаржуване рішення не містять приписів вчинити обов`язкові дії позивачу та не створює жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивача, а тому не є рішеннями суб`єкта владних повноважень (актами індивідуальної дії) в розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України та відповідно не порушує права свободи та інтереси позивача у сфері публічно - правових відносин.

Суд звертає увагу, що у межах спірних правовідносин правові наслідки для позивача створює саме рішення (лист-відповідь) від 05 лютого 2020 року №1060/0/09/27-20.

З огляду на викладене, суд вважає, що лист-відповідь №7771/0/09/27-20 від 03 серпня 2020 року, у відповідності до якого позивача проінформовано про наявну відмову листом від 05 лютого 2020 року №1060/0/09/27-20, не порушує прав позивача та не підлягає скасуванню у судовому порядку, оскільки не є підставою для відмови у погодженні технічної документації.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи все вищенаведене в сукупності, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГБР» залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко