Справа № 520/10061/21
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 р.Справа № 520/10061/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "АЛЕКС БУДЛОГІСТІК" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 12.07.21 року по справі № 520/10061/21

за позовом Приватного підприємства "АЛЕКС БУДЛОГІСТІК"

до Державної податкової служби України , Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Алекс Будлогістік" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України та Державної податкової служби України, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (код ЄДРПОУ - 43983495) №2212908/42951813 від 08.12.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 21.08.2020 на загальну суму 200000,00 грн., №2212906/42951813 від 08.12.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 25.08.2020 на загальну суму 200000,00 грн., №2212907/42951813 від 08.12.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 31.08.2020 на загальну суму 411944,10 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданих Приватним підприємством "Алекс Будлогістік" (код ЄДРПОУ - 42951813);

- зобов`язати Державну податкову службу України (код ЄДРПОУ - 43005393) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складені та подані Приватним підприємством "Алекс Будлогістік" (код ЄДРПОУ - 42951813) податкові накладні №1 від 21.08.2020 на загальну суму 200000,00 грн., №2 від 25.08.2020 на загальну суму 200000,00 грн., №4 від 31.08.2020 на загальну суму 411944,10 грн. датою їх фактичного подання на реєстрацію - 15.09.2020.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 адміністративний позов Приватного підприємства "Алекс Будлогістік" до Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ПП " Алекс Будлогістік " подано апеляційну скаргу, в якій вказуючи на порушення норм права та невдповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що процесуальний строк на оскарження рішень податкового органу від 08.12.2020 №2212906/42951813, №2212907/42951813 та №2212908/42951813 повинен відраховуватись саме з 18.06.2021, тобто з дати отримання позивачем рішення про результати розгляду його скарг, поданих в рамках процедури адміністративного оскарження. Процесуальний строк до 18.06.2021 є пропущеним з поважних причин, які обумовлені об`єктивними причинами, зокрема запровадженням карантину та вимогам діючого законодавства України і які не залежали від позивача. Проте, суд першої інстанції не звернув належної уваги на сказані обставини, не врахував доказів, наданих позивачем, що в свою чергу призвело до неправомірного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, відповідач ГУ ДПС у Харківській області зазначає, що позивач про порушення своїх прав щодо рішень податкового органу від 08.12.2020 №2212906/42951813, №2212907/42951813 та № 2212908/42951813 дізнався 29.12.2020, а саме після розгляду скарг ПП "Алекс Будлогістік" на зазначені рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в ЄРПН, відтак пропустив строки звернення до суду, передбачені ч. 4 ст. 122 КАС України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 07.06.2021 ПП "Алекс Будлогістік" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду щодо оскарження рішень ГУ ДПС у Харківській області від 08.12.2020 №2212908/42951813, №2212906/42951813, №2212907/42951813 про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданих Приватним підприємством "Алекс Будлогістік".

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 адміністративний позов ПП "Алекс Будлогістік" до ДПС України та ГУ ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та встановлено позивачеві термін для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати підстави для поновлення строку.

На виконання вказаної ухвали Харківського окружного адміністративного суду, 08.07.2021 представником позивача надав до суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування наведеного клопотання представник позивача вказав, що по скаргам стосовно рішень від 08.12.2020 №2212906/42951813, №2212907/42951813 і №2212908/42951813 у строк, встановлений податковим законодавством, рішення про результати розгляду вказаних скарг так і не направлені на адресу позивача і ним не отримані, в електронному кабінеті позивача вказані рішення не були доступні. На електронну адресу позивача, яка була вказана в заяві від 19.05.2020 №7 про приєднання до договору про визнання електронних документів також не було надіслано жодної інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет, як це передбачено п. 42.4 ст. 42 ПК України. У зв`язку з цим, позивачу, у порядку, передбаченому п. 42.4 ст. 42 ПК України не надіслано та не отримано оскаржуваних рішень в установлений законом строк. З метою отримання вказаних рішень, 16.06.2021 на адресу ГУ ДПС у Харківській області подано запит на публічну інформацію стосовно надання відомостей про результати розгляду скарг на рішення від 08.12.2020 №2212906/42951813, №2212907/42951813 і №2212908/42951813. 18.06.2021 від ГУ ДПС у Харківській області отримано листа за №292/ЗПІ/20-40-18-03-09 від 18.06.2021, відповідно до якого повідомлено, що скарги ПП "Алекс Будлогістік" на рішення від 08.12.2020 №2212906/42951813, №2212907/42951813 і №2212908/42951813 залишені без задоволення, а вищевказані рішення комісії регіонального рівня залишені без змін та надано позивачу копії рішень про результати розгляду скарг. Таким чином, позивач 18.06.2021 отримав від податкового органу копії рішень про результати розгляду його скарг щодо рішень від 08.12.2020 №2212906/42951813, №2212907/42951813 і №2212908/42951813 про відмову в реєстрації спірних податкових накладних та позивачу стало відомо про результати їх розгляду. З огляду на викладене, представник позивача зазначив, що процесуальний строк на оскарження рішень від 08.12.2020 №2212906/42951813, №2212907/42951813 і №2212908/42951813 повинен відраховуватися з 18.06.2021, а строк до 18.06.2021 є пропущеним з поважних причин, які не залежали від позивача. Крім цього, у зв`язку з карантином з січня по березень 2021 року діяльність ПП "Алекс Будлогістік" була тимчасово призупинена, що підтверджується наказом №04/01/21 від 04.01.2021 та звітністю за вказаний період. Лише з квітня місяця підприємство почало здійснювати свою діяльність. З огляду на викладене представник позивача просив поновити ПП "АЛЕКС БУДЛОГІСТІК" процесуальний строк на подання до суду адміністративного позову щодо оскарження рішень ГУ ДПС у Харківській області №2212906/42951813, №2212907/42951813 і №2212908/42951813 від 08.12.2020 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 в задоволенні клопотання ПП "Алекс Будлогістік" про поновлення строку звернення до адміністративного суду - відмовлено.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ПП "Алекс Будлогістік", суд першої інстанції виходив з того, що саме 29.12.2020 позивачу стало відомо про порушення його прав, однак адміністративний позов направлено до Харківського окружного адміністративного суду 07.06.2021 року, тобто з пропущенням тримісячного строку з моменту вручення платнику податків (скаржнику) рішень контролюючого органу за результатами розгляду скарг.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Строк звернення до адміністративного суду - це встановлений законом проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і за захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Строки адміністративного судочинства спрямовані саме на якнайшвидше здійснення такого захисту шляхом суворого їх дотримання судом та особами, які беруть участь у справі.

Наслідком пропущення процесуальних строків є залишення позовної заяви без розгляду.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою своєчасного виконання учасниками адміністративного судочинства передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до положень ч. 2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України.

Статтею 56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

За визначенням підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З системного аналізу наведених правових норм встановлено, що останніми врегульовано питання застосування спеціальних строків давності визначення податкових зобов`язань. Такі строки можуть застосовуватись у випадку, коли суб`єктом звернення є платник податку і стосується воно оскарження рішення контролюючого органу про нарахування/визначення грошового зобов`язання.

Між тим рішення суб`єкта владних повноважень щодо відмови у реєстрації податкової накладної не опосередковані приписами вищевказаних норм, а отже їх положення не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

З огляду на викладене та системний аналіз наведених правових норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що останніми врегульовано питання застосування строків давності визначення податкових зобов`язань.

Застосовуючи саме системний аналіз норм Податкового кодексу України, враховуючи сутність і зміст спірних правовідносин, законодавець в абзаці першому пункту 56.18. статті 56 Кодексу під висловом "або інше рішення контролюючого органу" розумів саме рішення контролюючого органу, яке безпосередньо впливає на розмір грошового (податкового) зобов`язання платника податків.

Спеціальні строки для звернення до суду з позовом про скасування рішень контролюючих органів, що не пов`язані з нарахуванням грошових зобов`язань, зокрема рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН та зобов`язання її зареєструвати, нормами ПК України не визначені, тобто не врегульовують спірне в цій справі питання, тому в даному випадку застосуванню підлягає загальний строк звернення до суду, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України.

Постановою Верховного Суду від 11.10.2019 у справі №640/20468/18, судова палата в цій справі відступає від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що положення пункту 56.18 статті 56 ПК України є спеціальними щодо приписів статті 122 КАС України, а тому незалежно від використання платником податків права на адміністративне оскарження строк звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН становить 1095 днів, викладеного в постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року (справа №640/46/19), від 14 лютого 2019 року (справа № 813/4921/17), та вважає за потрібне сформулювати такий правовий висновок.

Різниця природи рішень контролюючого органу (щодо нарахування грошових зобов`язань або інші рішення) об`єктивно здатна впливати та зумовлювати різницю в підходах щодо встановлення строків звернення до суду про їх оскарження.

Застосування скорочених строків звернення при використанні досудового порядку врегулювання спорів у податкових правовідносинах установлено законом, зумовлено легітимною метою оперативного забезпечення настання правової визначеності для особи - платника податків та у діяльності суб`єктів владних повноважень - контролюючих органів, що кореспондується із встановленим алгоритмом і строками адміністрування податків для забезпечення належного виконання конституційного податкового обов`язку і має пропорційний характер, оскільки скорочення строку звернення не впливає на реалізацію особою права на судовий захист у зв`язку з достатністю часу на підготовку й оформлення правової позиції, ознайомлення з позицією контролюючого органу, залучення за потреби правових і фінансових консультантів в межах процедури адміністративного оскарження, у той час, як скорочені строки забезпечують досягнення зазначеної мети й завдань функціонування податкової системи держави.

Більш скорочені строки звернення до суду у випадку попередньої реалізації досудових процедур полягають у забезпеченні наступності юрисдикційних проваджень (адміністративних і судових) та пов`язанні з необхідністю мінімізувати темпоральний проміжок між досудовими процедурами та судовим провадженням.

Отже, із прийняттям чинної редакції КАС України та відмінним правовим регулюванням, визначеним частиною четвертою статті 122 КАС України, інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

З огляду на викладене, на заявлені позовні вимоги розповсюджується строк звернення до адміністративного суду з позовом, визначений ч. 2 ст.122 КАС України.

Матеріалами справи встановлено, що Рішеннями за результатами розгляду скарг щодо рішень про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 29.12.2020 №70731/42951813/2 (щодо податкової накладної №1 від 21.08.2020), №70732/42951813/2 (щодо податкової накладної №2 від 25.08.2020), №70744/42951813/2 (щодо податкової накладної №4 від 31.08.2020), скарги позивача залишено без задоволення. Вказані рішення отримані позивачем 29.12.2020 відповідно до копій квитанцій, наданих відповідачем до матеріалів справи.

Відповідно до приписів ст.11 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу.

Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме 29.12.2020 позивачу стало відомо про порушення його прав, однак адміністративний позов направлено до Харківського окружного адміністративного суду 07.06.2021, тобто з пропущенням тримісячного строку з моменту вручення платнику податків (скаржнику) рішень контролюючого органу за результатами розгляду скарг.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що позивачем не отримано рішення за результатами розгляду скарг щодо рішень про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 29.12.2020 №70731/42951813/2 (щодо податкової накладної №1 від 21.08.2020 року), №70732/42951813/2 (щодо податкової накладної №2 від 25.08.2020 року), №70744/42951813/2 (щодо податкової накладної №4 від 31.08.2020 року), оскільки наявні в матеріалах справи квитанції свідчать про протилежне та є належними доказами в обґрунтування факту отримання вказаних рішень позивачем 29.12.2020. При цьому, позивачем не надано до суду першої та апеляційної інстанції жодного доказу, що вказані рішення не надходили до електронного кабінету платника податків.

Щодо посилань позивача, що пропущення строку звернення до суду викликано тим, що у зв`язку з карантином з січня по березень 2021 року діяльність ПП "Алекс Будлогістік" була тимчасово призупинена, що підтверджується наказом №04/01/21 від 04.01.2021 та звітністю за вказаний період та лише з квітня місяця підприємство почало здійснювати свою діяльність, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Однак, доказів наявності об`єктивних і непереборних обставин, які перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду з адміністративним позовом в більш коротші строки, ніж через півроку, матеріали справи не містять. Також із матеріалів справи не вбачається, що неможливість подання позивачем адміністративного позову в більш коротші строки зумовлена саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Колегія суддів зазначає, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є виключно наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно ч. 1 ст. 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку зазначені позивачем підстави не можуть бути визнані в якості поважних причин, що перешкоджали позивачу своєчасно реалізувати право на звернення до суду.

Відповідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis, пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі "Перетяка та Шереметьєв проти України", заява №45783/05; пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року в справі "Меньшакова проти України", заява №377/02).

Процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain" ("Перез де Рада Каванілес проти Іспанії"), заява №28090/95). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна Держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (пункт 44 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року "Osman v. the United Kingdom" ("Осман проти Сполученого Королівства"), заява №23452/94 та пункт 54 рішення від 19 червня 2001 року "Kreuz v. Poland" ("Круз проти Польщі"), заява №28249/95).

У рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року (пункт 47, заява №3236/03) суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їхня свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Отже, відповідно до практики ЄСПЛ застосування національними судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Вказаний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 07.10.2019 по справі №826/8233/17 та від 11.12.2019 по справі №826/19577/15, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до приписів частини 3 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заву без розгляду.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.183 КАС України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє, зокрема, ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання ПП "Алекс Будлогістік" про поновлення строку звернення до адміністративного суду та залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши ухвалу суду першої інстанції, дійшла висновку, що при її прийнятті, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального та матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "АЛЕКС БУДЛОГІСТІК" залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 по справі № 520/10061/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Л.В. Курило
Повний текст постанови складено 22.10.2021 року