Справа № 200/6344/21
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 р. Справа№200/6344/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код 42169323, 85323, Донецька область, м.Мирноград, вул.Центральна, бцд.13) про визнання дій протиправними щодо припинення виплати пенсії за віком, зобов`язання нарахувати та стягнути заборгованість невиплачених сум пенсії з листопада 2018 року по час поновлення однією сумою, зобов`язання нарахувати та стягнути компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати з листопада 2018 року по час поновлення пенсійних виплат. В обґрунтування зазначено, що позивач є внутрішньо-переміщеною особою, перебуває на обліку в управлінні яка отримувач пенсії за віком. Всупереч вимог Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування управлінням припинено виплату пенсії.

31 травня 2021 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви усунуті.

На підтвердження сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. позивачем надана квитанція від 05.06.2021 №79950.

18 червня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

19 серпня 2021 року ухвалою суду призначено підготовче засідання.

21 вересня 2021 року ухвалами суду замінено відповідача його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, закрито підготовче провадження у справі.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог. Свою позицію вмотивовував тим, що пенсійні виплати поновлені ОСОБА_1 з 01.03.2019 та виплачуються по теперішній час. Виплата боргу за період з 01.11.2018 по 28.02.2019 не здійснена, оскільки потребує додаткового фінансування. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

У судове засідання призначене на 20 жовтня 2021 року представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Суд визнав за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання м.Шахтарськ Донецької області, перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, як отримувач пенсії за віком.

13 травня 2021 року на звернення позивача Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області надана відповідь №436-1338/К-03/8-0581/21 в якій повідомлено, що за період з 01.11.2018 по 28.02.2019 виплата пенсії ОСОБА_2 не здійснена, суми обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та буде виплачуватися на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України для внутрішньо переміщених осіб.

На виконання вимог ухвали суду рішення про припинення виплати пенсії та відомості щодо нарахування сум пенсій за період з 01.11.2018 по 28.02.2019 до суду не надано.

Не погоджуючись із невиплатою пенсії, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Принципи, засади та механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти, у сфері правовідносин врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону № 1058-IV, за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009) 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що рішення про припинення виплати позивачу пенсії з підстав, визначених ст. 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, управлінням не приймалось.

Суд зауважує, що відповідач не заперечує право позивача на отримання пенсії, проте зазначає про її невиплату з огляду на приписи постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Разом з цим, таке посилання суд вважає необґрунтованим, оскільки ця постанова є підзаконним нормативно-правовим актом та фактично запроваджує підставу для припинення виплати пенсії, що не передбачено статтею 49 Закону № 1058-IV.

Суд наголошує, що закріплене у Конституції України поняття "Закон України" не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Суд не приймає доводів відповідача, що виплата пенсії за період з 01.11.2018 по 28.02.2019 облікована управлінням та буде виплачуватись за окремим фінансуванням на означені цілі, оскільки відсутність фінансування не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних сум пенсій.

Суд зазначає, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено уст. 9 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб") не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Враховуючи те, що рішення про припинення виплати пенсії з підстав визначених статтею 49 Закону № 1058-IV управлінням не приймалось, при цьому, щодо виплати пенсії за період з 01.11.2018 по 28.02.2019 відповідач допустив протиправну бездіяльність, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом відновлення прав позивача буде визнання протиправної бездіяльності щодо нарахування та виплати пенсії за період з 01.11.2018 по 28.02.2019 та зобов`язання здійснити нарахування та виплату пенсії за період з 01.11.2018 по 28.02.2019.

Разом з цим, щодо вимог про зобов`язання здійснити виплату недоотриманої пенсії однією сумою, суд зазначає, що у разі набрання чинності рішення суду у даній справі належним виконанням його буде вважатися виплата в повному обсязі недоплаченої суми пенсії як кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї суми заборгованості за відповідний період.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для визначення у резолютивній частині рішення вказаного способу виконання.

Також, суд не вбачає можливим задовольнити позовні вимоги в частині стягнення недоотриманої пенсії, оскільки відсутні докази нарахування таких сум.

Щодо позовної вимоги про нарахування та стягнення компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з листопада 2018 року суд зазначає наступне.

Згідно вимог ч.ч.2, 3 ст.46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати передбачено, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі Порядок), для реалізації згаданого Закону.

За приписами ст. 1 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи та організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

За змістом абз. 1 п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Відповідно до статті 4 Закон № 2050-ІІІ та п.5 Порядку вбачається, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому з місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Таким чином, основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому, виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 року у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 року у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 року у справі № 140/1547/19, від 16.04.2020 року у справі № 220/11292/19-а.

Під час розгляду справи судом встановлено, що виплата заборгованості за період з 01.11.2018 по 28.02.2019 не здійснена.

Враховуючи, що у цій справі позивачу не був нарахований та виплачений дохід у вигляді пенсії за період за період з 01.11.2018 по 28.02.2019, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання здійснити нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою сум пенсій та стягнення такої компенсації є передчасними, а відтак правові підстави для їх задоволення відсутні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Фактично позовні вимоги задоволені, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку щодо стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01.11.2018 по 28.02.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) нарахуання та виплату пенсії за період з 01.11.2018 по 28.02.2019.

У задоволені позовних вимог в частині зобов`язання нарахувати та стягнути компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з листопада 2018 року по час поновлення пенсійних виплат відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош