Справа № 360/2590/21
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2590/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), відповідно до якого позивач просить суд:

визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо обмеження належної ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром та застосування 70 відсотків грошового забезпечення, під час проведення перерахунку пенсії з 01.01.2018;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок з 01.01.2018 раніше призначеної пенсії, з урахуванням її розміру визначеного, як 82 відсотків від загальної суми основних і додаткових видів грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є пенсіонером за вислугою років, перебуває на обліку у відповідача. Пенсія призначена в розмірі 82% (відсотків) від загальної суми грошового місячного забезпечення, яке береться до уваги при призначенні та перерахунку пенсії, що вбачається із доданої копії розрахунку.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" з 01.01.2018 позивачу проведено перерахунок розміру раніше призначеної пенсії.

У березні 2021 року позивач звернувся із заявою до відповідача, щодо проведення перерахунку пенсії та надання копії довідки про грошове забезпечення, на що отримав відповідь, в якій була відсутня інформація, щодо відсоткового розміру призначеної пенсії. Одночасно з відповіді відповідача позивачем було встановлено, що перерахунок пенсії проведений за показником 70% відсотків.

Позивач вважає, що має право з 01.01.2018 на проведення перерахунку пенсії в розмірі 82%, а не 70% від суми його грошового забезпечення. Рішення відповідача, у зв`язку з перерахунком пенсії з 01.01.2018 у розмірі 70% від розміру грошового забезпечення вважає неправомірним, так як призначення пенсії відбулося в 2005 році, а нормативно- правові акти не мають зворотної дії у часі.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 21.05.2021 позовну заяву позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, скасування акту, зобов`язання вчинити певні дії,- залишено без руху.

Ухвалою суду від 05.08.2021 продовжено процесуальний строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, скасування акту, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 08.09.2021 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

20.09.2021 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та просить відмовити у їх задоволенні з наступних підстав.

Позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Луганській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262).

Ліквідаційною комісією ГУМВС України у Луганській області 16.03.2018, відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 2262-ХІІ, постанов КМУ від 15.11.2015 № 988 та від 21.02.2018 № 103, наказу МВС від 06.04.2016 № 260, на ім`я позивача видано довідку № 253-ЛК про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за нормами, чинними на 01.01.2016. На виконання Постанови № 103, розглянувши довідку від 16.03.208 № 253-ЛК, відповідач 22.03.2018 провів перерахунок пенсії позивача (пенсійна справа № А18330 - МВС) з 01.01.2016, з урахуванням частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, із розрахунку 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому, частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-ХІІ (в редакції на 20.01.2018) передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Розмір пенсії позивача з 01.01.2016 після проведеного відповідачем 22.03.2018 перерахунку збільшився.

12.04.2021 за вх.№ 1602/Г-1200-21 відповідачем отримано звернення позивача від 23.03.2021 щодо проведення перерахунку пенсії виходячи з 82% від грошового забезпечення без обмеження пенсії граничним розміром. Листом від 21.04.2021 № 1513-1602/Г-02/8-1200/21 позивачу надано відповідь на звернення від 23.03.2021.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є внутрішньо переміщеною особою (фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) (а.с.9-12).

Позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Луганській області, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон №2262) по лінії Міністерства внутрішніх справ України та отримував пенсію за вислугу років у розмірі 82 відсотків від суми грошового забезпечення, що не заперечують сторони по справі (а.с.13,14,37).

Після отримання відповідачем довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганської області від 16.03.2018 № 253-лк про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) (а.с.38 на звороті), позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016, виходячи з 70% грошового забезпечення (а.с.37 на звороті,38).

Як вбачається із даного розрахунку, пенсія обчислена із таких сум грошового забезпечення: посадовий оклад 3250,00 грн, оклад за військове звання 2200,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 50 відсотків - 2725,00 грн, особи, які працюють в умовах режимних обмежень 10% - 325,00 грн, премія 5,74 % - 487,90 грн. Відтак розмір перерахованої пенсії склав 6291,53 грн (а.с.37 на звороті,38).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова №103) передбачено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Як встановлено матеріалами справи, пенсію за вислугу років позивачу було призначено у розмірі 82 % від суми грошового забезпечення. В подальшому, позивачу в квітні 2018 року здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016, виходячи із розміру 70 процентів від суми грошового забезпечення, при цьому при здійсненні перерахунку та визначенні нового розміру пенсії відповідач застосував чинну норму частини другої статті 13 Закону №2262-XII.

Згідно із частиною другою статті 13 Закону №2262-XII (в редакції Закону №1166-VII) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Разом з тим, при вирішенні даного спору суд, в силу приписів частини третьої статті 291 КАС України, враховує правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.02.2019 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у зразковій справі № 240/5401/18, які полягають у наступному.

Відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону №2262-XII на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України. Такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України. Відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону №2262-XII, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії. На момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Разом з тим, застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону №2262-XII, яка змін не зазнавала, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Відтак, при перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII на підставі Постанови №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду у зразковій справі №240/5401/18, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивачу з 82 до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення при проведенні її перерахунку з 01.01.2016 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії за вислугу років у розмірі 82 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016.

Що стосується вимоги позивача про проведення перерахунку без обмеження максимальним розміром, суд зазначає таке.

За частиною першою статті 1 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

При цьому, на момент розгляду справи позивач лише припускає можливість порушення відповідачем його прав при проведенні перерахунку пенсії шляхом обмеження максимального розміру.

Суд зауважує, що відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту <...>.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. <...> поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим.

Вказане підтверджується і нормою частини другої статті 124 Конституції України, в якій закріплено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Тобто, обов`язковою умовою для застосування інституту судового захисту має бути наявність юридичного спору між сторонами у справі, тобто порушення однією стороною законних прав та охоронюваних інтересів іншої сторони.

Суд зауважує, що в спірних правовідносинах відсутнє реальне порушення прав та інтересів позивача з приводу обмеження пенсії максимальним розміром, при цьому спірним питанням є саме відсоткове зменшення розміру пенсії. Крім того, матеріали даної справи не містять доказів того, що розмір пенсії позивача після проведеного перерахунку буде обмежений максимальним розміром.

Враховуючи відсутність порушеного права, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позову в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом, що визначений частиною другою статті 122 КАС України, оскільки відповідно до частини другої статті 55 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, не одержані пенсіонером своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. На думку суду, оскільки при перерахунку пенсії позивачу з 01 січня 2016 року її розмір у процентному значенні був зменшений з вини відповідача, тому шестимісячний строк звернення до суду з цим позовом не підлягає застосуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при звернені до суду сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Оскільки позовні вимоги фактично підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 908,00 грн стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо зменшення відсоткового розміру пенсії ОСОБА_1 з 82 % до 70 % відповідних сум грошового забезпечення при проведенні її перерахунку з 01 січня 2016 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у порядку і розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших категорій осіб», виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 82 % сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя К.Є. Петросян