Справа № 148/1200/21
Суддя: Ковганич С. В.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/1200/21
Провадження №2-а/148/12/21
12 жовтня 2021 року Тульчинський районний суд
Вінницької області
в складі: головуючого судді Ковганича С.В.
при секретарі Мрочко Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Вінницькій області, за участі третьої особи на стороні відповідача поліцейського сектору реагування ПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Лозінського Р. про поновлення строку та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.07.2021 в додаток «ДІЯ» йому надійшло повідомлення про наявність адміністративного стягнення відповідно до постанови серії БАА № 868395 від 24.06.2021. В подальшому звернувшись за правовою допомогою, адвокатом було надано йому консультацію, 01.07.2021 направлено адвокатський запит до Тульчинського РВП з метою отримання копії постанови, на який 06.07.2021 отримано відповідь із копією постанови, з якою він не згоден. Згідно даної постанови він 23.05.2021 в м. Тульчині по вул. Леонтовича здійснив зупинку автомобіля ГАЗ 2410 д/н НОМЕР_1 ближче 10 м. від вїзду в прилеглу територію ТСЦ МВС №0544 та його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 122 ч.1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн.
Вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з грубим порушенням норм чинного законодавства, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, є по суті необґрунтованою та упередженою.
Вказані обставини стали причиною звернення до суду з даним позовом.
Просить постанову про адміністративне правопорушення серії БАА № 868395 від 24.06.2021 скасувати.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача та третя особа в судове засіданні не з`явилися. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого остання просить розгляд справи провести у відсутність представника відповідача та відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки в оскаржуваній постанові чітко вказана суть порушення чинних ПДР України. Постанова складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, дії поліцейського є правомірними, останній діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.
У відповідності до вимог ст. 205 ч.1 КАС України, неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до ст. 229 ч.4 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
В судовому засіданні встановлено наступне: 06.07.2021 на адвокатський запит Кугутюка О.В., Пасічником Б.С. отримано з Тульчинського РВП копію постанови серії БАА № 868395 від 24.06.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП (а.с.8). Згідно даної постанови 23.05.2021 ОСОБА_1 в м. Тульчині по вул. Леонтовича здійснив зупинку автомобіля ГАЗ 2410 д/н НОМЕР_1 ближче 10 м. від вїзду в прилеглу територію ТСЦ МВС №0544, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 122 ч.1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн. 00 коп.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 33 ч.2 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а у відповідності із ст.. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак, дані вимоги Закону були проігноровані інспектором поліції при винесенні оскаржуваної постанови.
Виходячи із положень вищезгаданих статей, інспектором поліції не було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини справи, не дотримано і вимог ст. ст. 33, 34 КУпАП, оскільки не було встановлено всіх обставин даного правопорушення.
Окрім цього із змісту оскаржуваної постанови неможливо зробити висновок про те, чи був позивач належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, а тому вважати, що оскаржувальна постанова була розглянута в присутності позивача судом встановити неможливо. Свідки, які могли б підтвердити факт правопорушення, фото, відеозйомка - відсутні. Доказів протилежного суду не надано.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що представником відповідача не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Отже, враховуючи вищенаведені обставини, посадова особа, а саме, поліцейський сектору реагування ПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Лозінського Р. достеменно не встановив, чи був винен позивач у вчиненому правопорушенні та безпідставно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.
Так, ст.. 122 ч.1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за порушення зупинки транспортного засобу.
Відповідно до п. 1.10 ПДР України терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: зупинка припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).
Згідно оскаржуваної постанови випливає, що водієм транспортного засобу ГАЗ 2410 реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснено зупинку 23.05.2021 у не визначений час, а «правопорушення» виявлено 24.06.2021 о 13.30 год., тобто через місяць, що значно перевищує проміжок часу в 5 хв., а отже відсутнє порушення правил зупинки.
Нормами п. 15.9 «и» ПДР зупинку заборонено ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Згідно п. 1.10 ПДР України терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:
прилегла територія територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправністанції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них;
край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для рух трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки.
Територія ТСЦ 0544 м. Тульчин знаходиться не безпосередньо біля проїзної чстини дороги, а на відстані 4-6 м. від краю проїзної частини по вул. Миколи Леонтовича м. Тульчин, що вказує на те, що вона не може бути прилеглою територією в розумінні Правил дорожнього руху України, а тому виключається порушення правил зупинки.
Відповідно п. 15.9 «и» ПДР зупинку заборонено ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Отже вказаними положеннями ПДР чітко зазначено відстань від виїздів з прилеглих територій в якій зупинятися заборонено. Належним доказом даного виду правопорушення, враховуючи його природу, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтвердило б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 м. від виїзду з прилеглої території.
Поліцейським Лозінським Р.С. не вказано в постанові яким приладом визначено відстань до автомобіля від території ТСЦ 0544, яка саме відстань між об`єктами, не зафіксовано даний замір в процесуальному порядку, що вказує на не проведення даного заміру, а тому і в цій частині постанова про притягнення до відповідальності не підтверджена належними доказами.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КПАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до ч.2, ч. 4-6 ст. 258 КупАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як встановлено частинами 2, 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Окремо необхідно наголосити, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 868395 від 24.06.2021 винесена поліцейським сектору реагування ПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Лозінського Р., за порушення ст.122 ч. 1 КУпАП з порушенням норм чинного законодавства.

Окрім цього, позивачу постанова серії БАА № 868395 від 24.06.2021 у справі про адміністративне правопорушення не вручалась, про існування її він дізнався лише 01.07.2021 з додатку «ДІЯ». У зв`язку з чим, він не міг на протязі 10 днів після її винесення оскаржити дану постанову, тому суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 24.06.2021 з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Позивач довів свою позицію щодо даної справи.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята відповідачем не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню, так як в судовому засіданні повно і всебічно з`ясовано обставини справи та позов підтверджений належними доказами.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління патрульної поліції у Вінницькій області слід стягнутий судовий збір у розмірі - 454 грн. та 2700 грн. за надання правової допомоги.

На підставі викладеного, керуючись рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 (справа № 1-11/2015 року), п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, ст. ст. 121, 251, 258, 288, 292, 293 КУпАП, ст. ст. 9, 18, 77, 90, 139, 286 КАС України, суд, -

У Х В АЛ И В :

Визнати причини пропуску звернення ОСОБА_1 до суду поважними і поновити строк звернення до суду.

Позов ОСОБА_1 до ГУНП у Вінницькій області, за участі третьої особи на стороні відповідача поліцейського сектору реагування ПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Лозінського Р. про поновлення строку та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії БАА № 868395 від 24.06.2021 винесену поліцейським сектору реагування ПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Лозінським Р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладення на нього штрафу в сумі 340 грн. - скасувати, адміністративну справу провадженням закрити

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління патрульної поліції у Вінницькій області, місцезнаходження якого за адресою: вулиця Театральна, 10, м. Вінниця, Вінницької області, 21050 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень та 2700 (дві тисячі сімсот) гривень за надання правової допомоги.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя