Справа № 592/18731/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 р. Справа № 592/18731/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 25.05.2021, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, м. Суми, по справі № 592/18731/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року по справі №592/18731/19.

В обґрунтування поданої заяви вказував на невиконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року по справі №592/18731/19, посилаючись на те, що сума пенсії, яку він отримав після перерахунку 26.08.2020 року свідчить не про поновлення до чинного станом на 01.06.2019 розміру його пенсії в сумі 10040 грн. 04 коп., а лише про поновлення загального трудового стажу. Вважає, що виплата, яка була здійснена відповідачем на його банківську картку у сумі 2362 грн. 04 коп. пов`язана не з перерахунком пенсії на виконання вимог суду, а з перерахунком пенсії у зв`язку з індексацією. Тобто, відповідач, в порушення приписів ст.14 КАС України, не здійснив належним чином перерахунок пенсії позивача та не виплатив заборгованість такої пенсії, що в свою чергу, на думку ОСОБА_1 , є підставою для вжиття судом заходів, передбачених ст. 382 КАС України, шляхом встановлення судового контролю за виконанням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року по справі №592/18731/19.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 року по справі №592/18731/19 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №592/18731/19 - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне встановлення судом першої інстанції дійсних обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 року по справі №592/18731/19 повністю та ухвалити рішення, яким встановити судовий контроль за виконанням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року по справі №592/18731/19.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що висновок суду першої інстанції про те, що встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду, що зумовило відмову в задоволенні його заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є помилковим та таким, що не попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача та суперечить правовій позиції, викладеній в ухвалі Великої Палати Верховного судувід 20.06.2018 по справі №800/592/17, відповідно до якої клопотання про встановлення судового контролю може бути подано й задоволено судом вже після ухвалення рішення у справі.

На переконання апелянта, суд першої інстанції, вказуючи на відсутність в матеріалах справи доказів використання позивачем права на примусове виконання судового рішення, допустив неповне з`ясування обставин справи, оскільки разом із заявою про встановлення судового контролю позивачем було надано до суду копію листа ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області від 03.12.2020 №1800-0481-8/61469, адресованого Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року по справі №592/18731/19, який в свою чергу є доказом звернення позивача з цього приводу до органів виконавчої служби.

Відповідач правом відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо виключення періоду навчання в Ризькому вищому аеронавігаційному училищі цивільної авіації з 01.09.1987 по 07.06.1991 зі складу трудового стажу для призначення пенсії та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області поновити період навчання в Ризькому вищому аеронавігаційному училищі цивільної авіації з 01.09.1987 по 07.06.1991 у складі трудового стажу для призначення пенсії ОСОБА_1 з дати його виключення зі складу трудового стажу у червні 2019 року та поновити виплату пенсії, визначеної з урахуванням періоду навчання в Ризькому вищому аеронавігаційному училищі цивільної авіації з 01.09.1987 по 07.06.1991.

Вважаючи, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 по справі №592/18731/19 не виконується відповідачем, позивач 19.05.2021 подав до Сумського окружного адміністративного суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Приймаючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд першої інстанції, посилаючись на приписи ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 14 КАС України, виходив з того, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. При цьому зазначив, що можливість встановлення такого контролю передбачена лише під час прийняття рішення по справі з метою попередження неналежного виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.

Приписами ст. 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вимогами ст. 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в ст. 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

В абзаці третьому пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі "Валерій Фуклєв проти України" від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі "Apostol v. Georgia" від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у від 30 червня 2009 року №16-рп/2009).

На підставі аналізу ст.ст.3, 8, ч.ч.1, 2 ст.55, ч.ч.1 та 2 ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення ст. 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту, суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Колегією суддів встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області поновити період навчання в Ризькому вищому аеронавігаційному училищі цивільної авіації з 01.09.1987 по 07.06.1991 у складі трудового стажу для призначення пенсії ОСОБА_1 з дати його виключення зі складу трудового стажу у червні 2019 року та поновити виплату пенсії, визначеної з урахуванням періоду навчання в Ризькому вищому аеронавігаційному училищі цивільної авіації з 01.09.1987 по 07.06.1991.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення набрало законної сили 07.08.2020.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Слід зауважити, що норми ст.ст. 382, 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Разом з цим, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду від 25.05.2021 питання виконання судового рішення (наявність або відсутність документів відповідача, які б свідчили про вжиття пенсійним органом заходів, спрямованих на виконання судового рішення), судом не досліджувалося.

Хоча, як вбачається з матеріалів справи позивачем разом із заявою про встановлення судового контролю було надано до суду першої інстанції документи, якими, на його думку, підтверджується факт виконання рішення суду не в повному обсязі (копії листів ГУ ПФУ в Сумській області, складених у відповідь на звернення ОСОБА_1 , витягів з електронної пенсійної справи позивача та інші).

Разом з цим, суд лише обмежився посиланням на те, що встановлення судового контрою є правом, а не обов`язком суду та зазначив, що вжиття такого заходу при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача, що, на думку колегії суддів є передчасним висновком, ухваленим з порушенням норм процесуального права, без встановлення обставин виконання (невиконання) судового рішення.

Слід зауважити, що положення КАС України не містять такого обмеження щодо застосування заходів судового контролю, передбачених ч. 1 ст. 382 КАС України. Тобто, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення.

Враховуючи, що відповідно до ст. 382 КАС України, судовий контроль встановлюється після ухвалення судового рішення у справі (вживається словосполучення "суд, який ухвалив"), слід дійти висновку, що для встановлення судового контролю повинен видаватись окремий процесуальний документ (ухвала) після ухвалення рішення у справі, якщо воно фактично не виконується, і саме судом, який виніс відповідне рішення.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 по справі № 286/766/17, що в силу приписів ч.5 ст. 242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.

Отже, невирішення судом під час прийняття судового рішення від 13.04.2020 вищевказаного питання не позбавляє суд першої інстанції обов`язку дослідження та, за наявності для цього підстав, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, а тому висновки суду першої інстанції про можливість розгляду заяви про встановлення судового контролю лише під час прийняття рішення по справі, колегія суддів вважає безпідставними.

Крім того, залишаючи без задоволення вимоги позивача про встановлення судового контролю шляхом подання звіту про виконання судового рішення, суд першої інстанції наголосив на ненаданні позивачем до матеріалів справи доказів того, що він скористався своїм правом на примусове виконання судового рішення, пославшись при цьому на ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої такі повноваження покладено на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем до суду першої інстанції було надано копію постанови головного державного виконавця Ричкаль С.П. від 10.12.2020 про закінчення виконавчого провадження (відкритого на підставі виконавчого листа №592/18731/19), в якій державний виконавець встановив факт виконання боржником (ГУ ПФУ України в Сумській області) рішення Сумського окружного адміністративного суду по справі №592/18731/19 та, керуючись приписами п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), у зв`язку з чим, вирішив закінчити виконавче провадження.

Тобто, наведеним документом підтверджується факт звернення позивача до органів державної виконавчої служби з метою примусового виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2020, та, в свою чергу, спростовується посилання суду першої інстанції на невикористання позивачем такого права.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для розгляду поданої позивачем заяви про встановлення способу виконання рішення суду передчасним та такими, що зроблені при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Приписами ст. 353 КАС України визначено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи викладене, ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 року по справі №592/18731/19 підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апелянта спрямовані до суду апеляційної інстанції про встановлення судового контролю за виконанням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року по справі №592/18731/19 колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України саме суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 326-329, 353 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 по справі № 592/18731/19 - скасувати.

Прийняти постанову, якою справу №592/18731/19 направити до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді О.В. Присяжнюк С.П. Жигилій