Справа № 380/9856/21
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/9856/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Львівської обласної прокуратури та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами :

- визнати протиправними дії - Львівської обласної прокуратури, м. Львів, пр. Шевченка, 17/19, що виявилися у відмові надати інформацію позивачу ОСОБА_1 - чи було результатом обробки інформації - готування та друку проекту секретного документу у трьох примірниках на двох аркушах, які були в подальшому після друку зареєстровані в журналі підготовлених секретних документів під реєстраційним номером №294 від 12.02.2020 (попередній облік окремих аркушів паперу в журналі обліку окремих аркушів паперу третього примірника 922, 923) під час роботи 12.02.2020 о 15:15 год. до 16:05 год. працівника ОСОБА_2 за автоматизованою системою класу « 1» в режимно-секретній частині Львівської обласної прокуратури, копію сторінки із журналу обліку роботи користувачів автоматизованої системи класу « 1» під інвентарним №439, який знаходиться в режимно-таємній частині Львівської обласної прокуратури та ведення якого 10.09.2020 завершено, на якій зазначено час роботи 12.02.2020 о 15:15 год. до 16:05 год. працівника ОСОБА_2 за автоматизованою системою класу « 1» в режимно-секретній частині Львівської обласної прокуратури (інші позиції щодо іншого часу роботи інших працівників можуть бути за ретушовані при виготовлені копії як передбачає чинне законодавство), що запитувалася;

- зобов`язати Львівську обласну прокуратуру, АДРЕСА_1 , надати протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду інформацію позивачу ОСОБА_1 - чи було результатом обробки інформації- готування та друку проекту секретного документу у трьох примірниках на двох аркушах, які були в подальшому після друку зареєстровані в журналі підготовлених секретних документів під реєстраційним номером №294 від 12.02.2020 (попередній облік окремих аркушів паперу в журналі обліку окремих аркушів паперу третього примірника 922, 923) під час роботи 12.02.2020 о 15:15 год. до 16:05 год. працівника ОСОБА_2 за автоматизованою системою класу « 1» в режимно-секретній частині Львівської обласної прокуратури, копію сторінки із журналу обліку роботи користувачів автоматизованої системи класу « 1» під інвентарним №439 -який знаходиться в режимно-таємній частині Львівської обласної прокуратури та ведення якого 10.09.2020 завершено, на якій зазначено час роботи 12.02.2020 о 15:15 год. до 16:05 год. працівника ОСОБА_2 за автоматизованою системою класу « 1» в режимно-секретній частині Львівської обласної прокуратури (інші позиції щодо іншого часу роботи інших працівників можуть бути за ретушовані при виготовлені копії як передбачає чинне законодавство), що запитувалася.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним розглядом на думку позивача його звернення щодо надання інформації, чи було результатом обробки інформації - готування та друку проекту секретного документу у трьох примірниках на двох аркушах, які були в подальшому після друку зареєстровані в журналі підготовлених секретних документів під реєстраційним номером №294 від 12.02.2020 (попередній облік окремих аркушів паперу в журналі обліку окремих аркушів паперу третього примірника 922, 923) під час роботи 12.02.2020 о 15:15 год. до 16:05 год. працівника ОСОБА_2 за автоматизованою системою класу « 1» в режимно-секретній частині Львівської обласної прокуратури, копію сторінки із журналу обліку роботи користувачів автоматизованої системи класу « 1» під інвентарним №439 -який знаходиться в режимно-таємній частині Львівської обласної прокуратури та ведення якого 10.09.2020 завершено, на якій зазначено час роботи 12.02.2020 о 15:15 год. до 16:05 год. працівника ОСОБА_2 за автоматизованою системою класу « 1» в режимно-секретній частині Львівської обласної прокуратури (інші позиції щодо іншого часу роботи інших працівників можуть бути за ретушовані при виготовлені копії як передбачає чинне законодавство), що запитувалася.

Вказує, що зібрані позивачем докази свідчать про ту обставину що прокурор ОСОБА_2 та інші працівники правоохоронних органів ТУ ДБР розташованого у м. Львові вчинили щодо позивача незаконні дії, оскільки прокурор готував і друкував постанову про контроль за вчиненням злочину за №15/4/1-294 т від 12.02.2020, облікові аркуші паперу у якої 922,923 (попередній облік аркушів паперу очевидно що проводився після 12:00 год), після його незаконного затримання о 11:45 год. 12.02.2020, а саме після 15:15 год. 12.02.2020, тобто вже після проведенних незаконних процесуальних дій з метою виправдання незаконних дій інших осіб правоохоронних органів ТУ ДБР розташованого у м. Львові, адже перед реєстраційним номером зазначеної постанови №294 т від 12.02.2020 крім зареєстрованих виготовлених секретних документів під номерами №287,288,289,290, які виготовлялись з першої дії по третю дію з 09:00 год. по 11:20 год., а наступні секретні документи під номерами № НОМЕР_1 ще виготовлялись звичайно після 11:20 год. і дальше, що обґрунтовано, беззаперечно свідчить про незаконність винесення постанови прокурором Шолопою Р.В. через деякий час після незаконного затримання з метою виправдати, узаконити протиправні дії працівників УСБУ у Львівській області та ТУ ДБР розташованого у м.Львів. Вважає очевидним, що дана постанова прокурора за №15/4/1-294 т від 12.02.2020 на виконання надійшла в ТУ ДБР розташоване у м. Львові значно пізніше, або взагалі не надходила і на даний момент намагаються приховати ці незаконні дії службових осіб.

Вважає, що є можливою фальсифікація документів та підтасування доказів у кримінальному провадженні, що вказує на можливі незаконні дії службових осіб щодо позивача, і обмеження у доступі до інформації, яка розкриває незаконні дії службових осіб законом заборонено.

Зазначає, що відповідач, Львівська обласна прокуратура, відмовив у наданні зазначеної інформації, вважаючи, що журналу обліку роботи користувачів автоматизованої системи класу « 1» надано гриф «Для службового користування». Проте, відповідно до чинного законодавства до інформації в тому числі службової може бути обмежено доступ з дотриманням сукупності вимог, дотримання яких є обов`язковим для обмеження доступу до таких видів інформації. Вважає, що відповідач зобов`язаний надати виходячи з наступного: запитувана інформація можливо дозволить викрити протизаконні дії службових осіб, та вжити мір реагування, щодо них; дозволить відновленню порушених моїх прав та свобод внаслідок цих протизаконних дій службових осіб; У надані зазначеної інформації- копії сторінки із журналу обліку роботи користувачів автоматизованої системи класу « 1» під інвентарним №439, який знаходиться в режимно-таємній частині Львівської обласної прокуратури та ведення якого 10.09.2020 завершено, на якій зазначено час роботи 12.02.2020 о 15:15 год. до 16:05 год. працівника ОСОБА_2 за автоматизованою системою класу « 1» в режимно-секретній частині Львівської обласної прокуратури (інші позиції щодо іншого часу роботи інших працівників можуть бути за ретушовані при виготовлені копії як передбачає чинне законодавство)? незаконно, оскільки не може бути відмовлено у доступі до інформації тільки через те, що журналу обліку роботи користувачів автоматизованої системи класу « 1» присвоєно гриф «Для службового користування», така підстава щодо відмови надати запитувану інформацію не передбачена частиною першою ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Наявність підстав для такої відмови може бути встановлена лише шляхом застосування «трискладового тесту» п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Так само лише після застосування «трискладового» тесту» допустиме обмеження доступу до публічної інформації, заборона на поширення якої встановлена безпосередньо законом.

Вважає дії відповідача протиправними та просить суд задовольнити позовну заяву.

Ухвалою суду від 22.06.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 Кодексу адміністративного судочинства України до суду не надав, про розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлявся належним чином шляхом направлення ухвали про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі на офіційну адресу.

Суд на підставі заяв по суті справи, якими згідно ч.3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, є позов та відзив, та поданих сторонами доказів

встановив:

11.05.2021 ОСОБА_1 надіслав, відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», на ім`я керівника Львівської обласної прокуратури інформаційний запит, де просить надати наступну інформацію:

«чи було результатом обробки інформації - готування та друку проекту секретного документу у трьох примірниках на двох аркушах, які були в подальшому після друку зареєстровані в журналі підготовлених секретних документів під реєстраційним номером № 294 від 12.02.2020 (попередній облік окремих аркушів паперу в журналі обліку окремих аркушів паперу третього примірника 922,923) під час роботи 12.02.2020 о 15:15 год. до 16:05 год. працівника ОСОБА_2 за автоматизованою системою класу « 1» в режимно-секретній частині Львівської обласної прокуратури?» (а.с.9)

Відповідач надав лист-відповідь від 19.05.2021 за №27-436вих-21 (а.с.10) за підписом начальника відділу організації прийому громадян, розгляд звернень та запитів Львівської обласної прокуратури Я.Білас, в якому роз`яснено позивачу, що виготовлення секретних документів регламентується Порядком організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939, який має гриф обмеженого доступу «Для службового користування». Повідомлено, що згідно з інформацією режимно-секретної частини Львівської обласної прокуратури в журналі користувачів автоматизованої системи класу « 1» зазначається дата та час роботи працівника прокуратури а автоматизованій системі класу « 1» та не обліковуються дані, зазначені в запитах позивача.

Вважає такі дії відповідача протиправними та звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Суд згідно ч.4 ст. 9 КАС України вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ч.1 ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази суду надають відповідно до ч.3 ст.77 КАС України учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення частини другої статті 55 Конституції України (пункт 1 резолютивної частини Рішення №6-зп від 25 листопада 1997 року; пункт 1 резолютивної частини Рішення №9-зп від 25 грудня 1997 року; та пункт 1 резолютивної частини Рішення №19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року).

У рішенні №19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, системне тлумачення статті 55 Конституції України дозволяє дійти висновку, що частина друга цієї статті гарантує "кожному" захист "своїх прав", які були порушені органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами. Адже саме в такому контексті сформульовано частини третю, п`яту та шосту статті 55 Конституції України.

Приписами статті 40 Конституції України визначено, що держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно ст. 5 вказаного Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.1, п.2 та п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Згідно з положеннями ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про інформацію» кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Статтею 16 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що запит, що пройшов реєстрацію в установленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань доступу до публічної інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до частин 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 21 Закону № 2939-VI інформація на запит надається безкоштовно.

При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Суд зазначає, що предметом перевірки при розгляді даної адміністративної справи є зміст відповіді відповідача на запит ОСОБА_1 .

У відповідності до частини першої статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Наведений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Іншими словами, розпорядник інформації зобов`язаний надати відповідь на письмовий запит запитувача інформації, при цьому, така повинна бути повна, достовірна і точна, або мотивовану відмову у наданні запитуваної інформації, у разі наявності підстав, визначених статтею 22 Закону №2939-VI.

Поряд з цим, суд враховує, що пункт 5 частини першої статті 24 Закону №2939-VI встановлює, що відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності, тобто неповні або перекручені (Абзац п`ятий пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи).

Неповною є інформація, яка задовольняє лише частину запиту, без належно оформленої відмови у задоволенні решти запиту.

Водночас, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та не бути знищеною після закінчення строків зберігання. Стосовно не суб`єктів владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації.

Розпорядник повинен забезпечити особі, яка звертається із запитом на інформацію, доступ саме до тієї інформації чи документів, які він просить надати, а у випадку, якщо він не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції володіти інформацією, щодо якої зроблено запит, - відмовити у її наданні, не виходячи за межі чітко поставленого питання, щодо якого зроблено запит.

Розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив та яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він володіє. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною.

Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду 25.06.2019 по справі №9901/925/18 викладено правову позицію, згідно якої розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.

Таким чином, розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив, яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.

Висновки аналогічного змісту викладені у постановах Верховного Суду від 18.01.2021 у справі №9901/381/20, від 02.04.2020 у справі №9901/22/20.

Як зазначалось судом вище, 11.05.2021 позивач звернувся до Львівської обласної прокуратури із запитом на отримання публічної інформації, в якому просить надати інформацію чи було результатом обробки інформації- готування та друку проекту секретного документу у трьох примірниках на двох аркушах, які були в подальшому після друку зареєстровані в журналі підготовлених секретних документів під реєстраційним номером №294 від 12.02.2020 (попередній облік окремих аркушів паперу в журналі обліку окремих аркушів паперу третього примірника 922,923) під час роботи 12.02.2020 о 15:15 год. до 16:05 год. працівника ОСОБА_2 за автоматизованою системою класу « 1» в режимно-секретній частині Львівської обласної прокуратури?

Позивач вказує на ту обставину, що відповідачем не надано відповіді на його інформаційний запит.

В той же час, судом встановлено, що вказаний запит отримано відповідачем та 19.05.2021 (а.с.10), в межах 5 робочих днів, надано відповідь на запит з наступним змістом : що виготовлення секретних документів регламентується Порядком організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939, який має гриф обмеженого доступу «Для службового користування». Водночас повідомлено, що згідно з інформацією режимно-секретної частини Львівської обласної прокуратури в журналі користувачів автоматизованої системи класу « 1» зазначається дата та час роботи працівника прокуратури а автоматизованій системі класу « 1» та не обліковуються дані, зазначені в запитах.

Суд зазначає, що як видно з відповіді відповідача на запит позивача від 19.05.2021 то відповідач проінформував, що відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» неможливим є надати інформацію якої не існує, оскільки така не обліковується.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес. Таким чином, основною ознакою такої інформації є факт її створення відповідним суб`єктом. Як встановлено з матеріалів справи, у відповідача така інформація відсутня. Це, зокрема, підтверджується його відповідями на попередні запити позивача, де вказано надано інформацію про дату та час створення документів, що є відмінним від дата та час роботи працівника прокуратури а автоматизованій системі класу « 1».

Як наслідок, суд вказує на те, що відповідач виконав усі встановлені Законом № 2939-VI дії в строки визначені вказаним нормативним актом.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).

За змістом ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлений позов є необґрунтованим та не підлягає задоволеню.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України відшкодування судових витрат позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено, не передбачено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 1, 2, 5,19, 20, 241-246, 263 КАС України, суд -

ухвалив :

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Львівської обласної прокуратури та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

2. Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Повний текст рішення складений 21.10.2021.

Суддя Коморний О.І.