Справа № 726/1530/21
Суддя: Асташев С. А.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1530/21
Провадження №2-а/726/51/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2021 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

за участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4736558 від 06.09.2021.

Зазначає, що був зупинений працівником поліції Кушнірюком В.М. , при цьому останній не попередив про відео-зйомку та не назвав обґрунтованої причини зупинки, передбаченої ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Також вказує, що не перебував за кермом транспортного засобу та не являвся водієм, про що неодноразово вказував працівникам поліції. Просив відкласти розгляд справи та надати можливість скористатися правовою допомогою, однак його клопотання необґрунтовано було відхилено.

Крім того, звертає увагу суду і на те, що фіксування порушення швидкості руху повинно проводитися стаціонарно встановленим TruCam.

З посиланням на відповідні правові норми просить суд скасувати оскаржувану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та стягнути з Департаменту патрульної поліції судові витрати по справі, що складаються з судового збору.

08.10.2021 на адресу суду надійшов відзив на вказаний вище адміністративний позов, від представника відповідача Бойчук М.Л. у якому остання просить відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

Зазначає, що під час несення служби на автомобільній дорозі М-19, 483 км. 06.09.2021 екіпажом патрульної поліції, за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 000797) було виявлено порушення ПДР, а саме, що водій транспортного засобу BMW 320 з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 76 км/год, тобто порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Інспектором було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Поліцейським виявлено водія ОСОБА_3 та йому було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Вказує, що поліцейський належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підстави перевірки документів. Постанову винесено у відповідності до вимог закону, позивача ознайомлено із її змістом та під підпис вручено її копію.

Також у відзиві вказано принцип роботи лазерного вимірювача швидкості та правові підстави його застосування. Долучено відповідні документи на підтвердження законності використання TruCam.

Зазначає, що факт порушення підтверджено, а відповідно до листа Служби автомобільних доріг у Чернівецькій області 732 від 23.07.2019 зазначено місце розташування дорожніх знаків, які інформують водіїв про початок населеного пункту, обмеження швидкості та фото-, відео фіксування порушень (згідно даного листа АД М19 483 км. є населеним пунктом).

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 17.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 30 вересня 2021 року, яке відкладене на 20 жовтня 2021 року, для надання можливості відповідачу скерувати до суду відзив на адміністративний позов.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог КАС України, що підтверджується наявними у справі повідомленнями.

Від позивача ОСОБА_1 20.10.2021 надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не забезпечив у судове засідання участь представника, про поважні причини неявки суд не повідомив. Разом із тим, у матеріалах справи наявний поданий відповідачем відзив.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, в силу ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи надану справу без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що 06.09.2021 поліцейським 1 батальйону 1 роти УПП в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції Кушнірюком В.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі, серії ЕАО №4736558 від 06.09.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, за те, що 06.09.2021 о 17:24:38 в с. Новий Киселів, дорога М-19, 483 км, водій, керуючи транспортним засобом, перевищив встановлені обмеження швидкості руху більше як на 20 км/год, а саме рухався в населеному із швидкістю 76 км/год Трукам ТС 000797, чим порушив п. 12.4 ПДР (порушення швидкісного режиму в населених пунктах - дозволена швидкість не більше 50 км/год) (а.с. 9).

Вказаною постановою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Представником відповідача долучено разом із відзивом ряд документів на підтвердження законності вимірювання швидкості руху транспортного засобу.

Так, відповідачем в якості доказів вини вчинення правопорушення надано диск із відео файлами та фото на якому зображено автомобіль BMW з номерним знаком НОМЕР_1 , що рухався зі швидкістю 76 км/год, а також з записи боді-камери щодо розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобу вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI/1-2903-2012 та його було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Згідно даних Листа щодо надання інформації Міністерством економічного розвитку і торгівлі України вказує, що TruCam, які введено в експлуатацію з 2012 по 2015 роки, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки, а нові, лише коли вони відповідають вимогам Технічного регламенту.

Всі прилади, що використовується працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли перевірку. Міжповірочний інтервал для TruCam становить 1 рік.

Також долучає Лист № 11299/41/2/02-2018 від 04.10.2018 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації порушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Суду надано, належним чином завірену копію Експертного висновку від 27.09.2018 № 04/02/03-3008, згідно якого проведено експертизу лазерного вимірювача, зокрема вимірювача ТС 000797. Висновок діє до 27.09.2021.

Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак " 5.70"), на підтвердження чого відповідач долучає відповідь на запит із Служби автомобільних доріг у Чернівецькій області № 732 від 23.07.2019 щодо місцезнаходження знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та 5.70 «Фото- та відео фіксуванння порушень ПДР», зокрема і на автомобільній дорозі М-19.

При цьому, відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam LTI 20/20 ТС 000797, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою адміністративну відповідальність у виді штрафу.

Так, статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України, передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016р. у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Приписами статті 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до вимог ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію»,поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

При цьому, згідно ч.1 ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно ст.222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, що передбачені ч.1 ст.122 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Так, з досліджених у судовому засіданні відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, які долучені до матеріалів справи, вбачається, що працівником поліції було попереджено позивача про те, що у відповідності до ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» ведеться відеозапис їх розмови, також вказано причину зупинки транспортного засобу та необхідність перевірки документів.

Враховуючи зафіксоване порушення ПДР (п. 12.4 (б) ПДР України- перевищення швидкості) транспортним засобом BMW з номерним знаком НОМЕР_1 , останній правомірно зупинений працівниками поліції.

Таким чином суд вважає безпідставними доводи позивача щодо порушення поліцейським порядку проведення відеофіксації розгляду справи та зупинки транспортного засобу.

При цьому працівник поліції виявляє за кермом саме позивача - ОСОБА_1 , щодо якого і проводить розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Також останньому роз`яснюються його права, визначені у статті 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України, що не заперечується позивачем.

Поза увагою суду не може бути залишений і той факт, що поліцейський ознайомлює ОСОБА_1 із доказами вчиненого адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

З переглянутого судом відеозапису, який наданий позивачем та представником відповідача, вбачається, що ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що повідомив поліцейського, у зв`язку з чим просив перенести розгляд справи, також подав поліцейському з вказаного приводу письмове клопотання.

Однак, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, відмовлено у задоволенні клопотання та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто останнього до адміністративної відповідальності.

Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, а відповідно порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Саме до таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18.02.2020 року у справі №524/9827/16-а.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що незабезпечення права на захист є порушенням вимог Конвенції щодо розгляду справи.

Так, у своєму рішенні від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України» Європейський суд з прав людини відмітив, що мало місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у поєднанні з підпунктами «b» і «c» пункту 3 статті 6 Конвенції у зв`язку з тим, що заявниці не було надано можливості підготувати свій захист та ефективно скористатись допомогою захисника.

Статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відтак, не надання інспектором можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином судом встановлено, що поліцейський порушив конституційне право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Поза увагою суду не може залишитися і той факт, що ОСОБА_1 неодноразово вказує на те, що не керував транспортним засобом, а за кермом був його друг, який перебуваючи поряд підтверджує цей факт. При цьому просить працівників поліції надати докази керування транспортним засобом, на що поліцейський вказує, що бачив ОСОБА_1 за кермом, а тому розгляд справи проводитиметься саме щодо нього.

Надані на розгляд суду докази не доводять факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , оскільки долучене фото та відео лише фіксує дані за допомогою яких можливо установити транспортний засіб та його номерний знак, проте водія не можливо розпізнати. Інша особа, яка була присутня на місці події працівником як свідок не була опитана з приводу встановлення водія транспортного засобу.

До відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП може бути притягнуто лише водія, тобто особу яка керувала транспортним засобом.

В силу вимог ч. 4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до частини третьої ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З цих підстав, виходячи із наданих повноважень, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та скасування спірної постанови з направленням справи на новий розгляд уповноваженим органом.

Новий розгляд справи сприятиме як відновленню порушених прав позивача під час попереднього розгляду справи щодо нього, оскільки надасть йому можливість заявити клопотання, надати пояснення, належним чином скористатись юридичною допомогою адвоката при розгляді відносно нього справи про адміністративне правопорушення тощо.

З іншого боку відповідач матиме можливість усунути недоліки своїх попередніх дій, які згадувалися судом раніше, а саме вирішити клопотання позивача та забезпечити його процесуальні права, а в подальшому перейти до дослідження зібраних у справі доказів та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на вказане, суд не дає оцінку зібраним у справі доказам з приводу порушення правил дорожнього руху, оскільки вказане буде предметом розгляду компетентного органу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення адміністративного позову в частині скасування постанови, судовий збір у розмірі 454 гривень 00 копійок, який був сплачений позивачем, стягується за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 55, 59, 62 Конституції України, Правил дорожнього руху, Закону України ЗУ «Про Національну поліцію», ст.ст. 9, 122, 245, 251-252, 274, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 20, 72, 77, 139, 159, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4736558 від 06.09.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП - скасувати та надіслати справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (юридична адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , сплачений ним судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя С. А. Асташев