Справа № 638/6059/21
Суддя: Рибальченко Л. М.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/6059/21
Провадження № 2-а/638/325/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.

за участю секретаря Шевченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції України в Харківській області лейтенанта поліції Плетинського Андрія Володимировича, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

ОСОБА_1 (далі за текстом- позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора управління патрульної поліції України в Харківській області лейтенанта поліції Плетинського А.В., Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову серії ЕАН №4073135, провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що постановою інспектора поліції інспектора поліції серії ЕАН №4073135 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП у виді штрафу у розмірі 850 грн. Вказана постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 15 квітня 2021, керував ТЗ з неосвітленим державним номерним знаком у темну пору доби, чим порушив п. 2.9. в ПДР.

Вказану постанову вважає такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідно п. 2.9. в ПДР стосується реєстрації ТЗ та вимог до номерного знаку ТЗ , а саме: можливості ідентифікації ТЗ у спосіб вільного зчитування номерного знаку в будь яку пору доби з відстані 20 м. Зокрема п. 2.9. в не встановлює, чим саме має бути освітлений номер, тому несправність системи освітлення номеру ТЗ не є порушенням п. 2.9.в ПДР, оскільки номерний знак ТЗ освічується задніми габаритними вогнями, вуличним освітленням, фарами попутних ТЗ, тощо. Також позивач вказує, що не мав змоги спостерігати чи працює освітлення номерного знаку, також неможливо спрогнозувати дату та час, коли воно може вийти з ладу. Крім того, інспектор відмовився складати протокол про адміністративне правопорушення, всупереч вимогам ст. 258 КУпАП, склавши постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, чим порушив право ОСОБА_1 надати пояснення документально.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 травня 2021 року провадження по справі відкрито, та залучено у якості другого відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач інспектор управління патрульної поліції України в Харківській області лейтенант поліції Плетинський А.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлений.

Представник УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлений.

Суд, дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх наданими доказами, прийшов до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 15 квітня 2021 року інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Плетинським А.В. винесено постанову серії ЕАН №4073135 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що він 15.04.2021 року о 20:07 год. керував ТЗ з неосвітленим державним номерним знаком у темну пору доби, чим порушив вимоги п. 2.9. в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст.121 КУпАП.

Не погодившись з такими діями суб`єкта владних повноважень та постановою у справі про адміністративіне правовпорушення, позивач звернувся до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора управління патрульної служби підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи за ч.1 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції роглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частина третя ст.258 передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення відповідно до вимог 283 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що фактичною підставою для складання постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4073135 від 15.04.2021 року інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Плетинським А.В. є те, що позивач 15.04.2021 року о 20:07 год. керував ТЗ з неосвітленим державним номерним знаком у темну пору доби, чим порушив вимоги п. 2.9. в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст.121 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 6 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доказів щодо порушення позивачем п.2.9.в ПДР, передбачених ст. 251 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису тощо, окрім постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем не надано.

Відповідно до ч.1,3 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідачем до суду не надано ні заперечень до позову, ні жодного доказу в обґрунтування законності винесеної їм постанови та накладення штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Отже, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання постанови про адміністративне правопорушення суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині.

Разом з тим, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Статтею 284 КУпАП встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 288 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоячий орган (вищестоячий посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Суд зазначає, що в даному випадку судом не встановлюється відсутність або наявність вини позивача, а розглядаються дії відповідача по прийняттю певного рішення, тобто саме в аспекті протиправності чи правомірності дій відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведені вище норми законодавства, суд зазначає, що повноваження вирішувати питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належать виключно органу (посадовій особі), що уповноважені розглядати такі справи. Адміністративний суд не може підміняти такий орган (посадову особу), та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу (посадової особи).

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.04.2020 року у справі № 337/346/17 (К/9901/22443/18).

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За наведених обставин, суд зазначає про відсутність у суду першої інстанції правових підстав закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 247 КУпАП.

Що стосується вимог до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Плетинського А.В., суд виходить з наступного.

Відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222-1 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 204-2 КУпАП.

Відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що за результатами розгляду справи слід відмовити в позові до неналежного відповідача та прийняти рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача, а саме Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 26.12.2019 по справі №724/716/16-а.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Плетинського А.В.. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної суд визнає такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача по справі.

Керуючись ст.ст.77, 243-246, 250, 286, КАС України, ст.ст. 251, 288 КУпАП, суд,-

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Плетинського Андрія Володимировича (адреса: м. Харків, вул. Шевченка 315-А), Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (адреса: м. Харків, вул. Шевченка 315-А) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАН №4073135 від 15.04.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2ст. 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Рибальченко