Справа № 320/8361/21
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року справа №320/8361/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 8/8 від 13.05.2021 восьмої позачергової сесії VIII скликання Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 1028,54 кв. м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території с. Гатне, Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області;

- зобов`язати Гатненську сільську раду Фастівського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 1028,54 кв. м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території с. Гатне, Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що за результатами розгляду його клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) державної власності, орієнтовною площею 1028,54 кв. м., Гатненською сільською радою Фастівського району Київської області було прийнято рішення від 13.05.2021 № 8/8, яким відмовлено у наданні такого дозволу з підстав перебування земельної ділянки у користуванні іншої особи, а також не зазначення позивачем цільового призначення земельної ділянки, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, повідомив про те, що Гатненською сільською радою Фастівського району Київської області було прийнято рішення від 13.05.2021 № 8/8 про відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у зв`язку з тим, що позначена на графічних матеріалах земельна ділянка перебуває у користуванні іншої особи, та у разі надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою права цієї особи щодо такої земельної ділянки будуть порушені.

Відповідач також зазначив, що подане позивачем клопотання суперечить статті 118 Земельного кодексу України, оскільки у ньому не вказано цільового призначення бажаної земельної ділянки.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Ірпінським МВ ГУ МВС України в Київській області, 03.11.2000 (а.с.10-13).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Гатненської сільської об`єднаної територіальної громади Фастівського району Київської області з клопотанням від 07.04.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Гатненської сільської об`єднаної територіальної громади Фастівського району Київської області в межах с. Гатне, орієнтовною площею 1028,54 кв. м. (а.с.72-75).

До вказаного клопотання додано: копію паспорта громадянина України (а.с.76-79); копію реєстраційного номера облікової картки платника податків (а.с.80); копію витягу з Публічної кадастрової карти України з орієнтовним розташуванням земельної ділянки (а.с.81).

За результатом розгляду цього клопотання Гатненською сільською радою Фастівського району Київської області було прийнято рішення від 13.05.2021 № 8/8 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ", яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з тих підстав, що вказана земельна ділянка перебуває в користуванні іншого громадянина, а подане позивачем клопотання суперечить статті 118 Земельного кодексу України, оскільки в клопотанні не зазначено цільового призначення земельної ділянки (а.с.19).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем спірного рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання його протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні, з приводу чого суд зазнає таке.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга статті 116 Земельного кодексу України).

Частинами третьою та четвертою статті 116 Земельного кодексу України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Частиною першою статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара..

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, відповідно до положень статті 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Надаючи правову оцінку доданим позивачем до клопотання матеріалам, суд зазначає таке.

Позивачем до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки долучено витяг з Публічної кадастрової карти України з позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки: КОАТУУ: , зона: 01, квартал: 051.

Згідно з інформацією з офіційного веб-сайту "Публічна кадастрова карта України" вказана земельна ділянка є вільною.

У відзиві на позовну заяву відповідач повідомив про те, що земельна ділянка, зазначена у клопотанні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення її у власність, перебуває у власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2016 № 3129.

Водночас, з долучених до відзиву на позовну заяву матеріалів справи вбачається, що земельній ділянці, на яку посилається відповідач, присвоєно кадастровий номер :01:051:5257.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:051:5257 з 16.11.2016 була ОСОБА_2 , а з 21.11.2019 - ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 21.11.2019 (а.с.88-90).

Натомість з клопотання позивача та доданого до нього викопіювання з Публічної кадастрової карти не вбачається, що позивач просив відповідача надати дозвіл на відведення у власність саме земельної ділянки з кадастровим номером :01:051:5257. Так, позивачем доданий витяг з Публічної кадастрової картки, на якому в розділі «інформація» вказано про незареєстровані території за КОАТУУ , а земельна ділянка з кадастровим номером :01:051:5257 вказана лише в якості орієнтиру. У зв`язку з цим, суд не бере до уваги посилання відповідача про те, що спірна земельна ділянка перебуває у користуванні іншої особи, як на підставу для відмови у задоволенні клопотання позивача про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації.

Водночас, як було вказано вище, позивачем у клопотанні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки не зазначено цільового призначення бажаної земельної ділянки, як того вимагають положення статті 118 Земельного кодексу України.

Суд зауважує, що недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

При цьому суд зазначає, що за відсутності висловленого волевиявлення позивача про цільове призначення земельної ділянки, яку він має на меті відвести у власність, орган місцевого самоврядування позбавлений можливості виходити за межі наданих йому повноважень та визначати вид цільового призначення на власний розсуд замість громадянина, враховуючи, що стаття 121 Земельного кодексу України визначає шість окремих видів цільового призначення земельних ділянок, які громадяни мають право отримати у власність.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені судом обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що Гатненська сільська рада Фастівського району Київської області, приймаючи рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, діяла на підставі, в межах та у спосіб, що визначені чинним законодавством, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Спірна відмова органу місцевого самоврядування не позбавляє позивача права на повторне звернення із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки, після приведення документів у відповідність з вимогами статті 118 Земельного кодексу України, зокрема, із зазначенням цільового призначення земельної ділянки, запланованої до відведення.

Оскільки у задоволенні адміністративного позову відмовлено, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору відшкодуванню не підлягають, згідно з приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.