Справа № 380/13051/21
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії військових частин НОМЕР_2 та НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року у неповному розмірі та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (Код юридичної особи в ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) здійснити донарахування та провести виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 30.06.2017 року, а військову частину НОМЕР_2 (Код юридичної особи в ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) здійснити донарахування та провести виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2017 року по 31.12.2017 року з врахуванням базового місяця (місяця підвищення тарифних ставок (окладів) для нарахування йому індексації - січня 2008 року із врахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до карток особового рахунку на виплату грошового забезпечення та даним про виплати за 2016-2017 роки ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.20217 року виплачено індексацію грошового забезпечення у розмірі 21285,46 грн. із застосуванням базових місяців липень 2014 та січень 2016. Позивач вважає, що базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації є січень 2008 року. Таким чином, відповідач повинен нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 року, із застосуванням січня 2008 року як базового місяця.

Представник відповідача військової частини НОМЕР_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що нарахування сум індексації грошового забезпечення входить у дискреційні повноваження відповідача. Представник відповідача вказав на те, що позивач не оскаржував наказ про виключення його зі списків військової частини, з рапортом про не виключення зі списків особового складу не звертався. Представник відповідача зазначив, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Представник Військової частини НОМЕР_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що для виплати індексації з січня 2016 року фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України не було. Відповідач також зазначає, що підставою для невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період проходження ОСОБА_1 військової служби було те, що 30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Крім цього, відповідач вважає, що позовна вимога про зобов`язання відповідача виплатити старшому прапорщику запасу ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з липня 2017 року (включно) по 31.12.2017 року (включно), з врахуванням базового місяця для нарахування йому індексації - січня 2008 року у сумі - 27 667,96 грн є безпідставною, оскільки нарахування індексації належить до безпосередніх повноважень відповідача, як роботодавця. Також відповідач вважає, що базовим місяцем в даному випадку повинен бути січень 2016 року, а не січень 2008 року, а тому зазначена сума індексації у заявленому позивачем розмірі є невірною та необґрунтованою.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної справи, старший прапорщик запасу ОСОБА_1 , проходив військову службу у Збройних Силах України з 1993 року по 2018 рік. В період з 01.01.2016 р. по 02.07.2017 р. у військовій частині НОМЕР_1 (далі - відповідач 1), а з 03.07.2017 р. по 31.12.2017 р. у військовій частині НОМЕР_5 , яка перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 (далі - відповідач 2).

Наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) від 21.05.2020 р. № 7-РС його було звільнено з військової служби у запас. Наказом командира військової частини НОМЕР_7 від 16.06.2020 №97 він був виключений зі списків особового складу з 16.06.2020 р.

Проте, на день звільнення з військової служби ОСОБА_1 не отримав у повному обсязі кошти, на які мав право у військових частинах НОМЕР_1 та НОМЕР_2 . Так, йому не була виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 (включно).

З метою відновлення порушених прав ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до відповідачів до якої долучив розрахунок та просив виплатити йому індексацію грошового забезпечення у сумі 51 698,52 грн. (відповідачем 1) та 27 667,96 грн. (відповідачем 2).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 р. по справі № 380/6869/20, дії відповідачів щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення позивачеві за період з січня 2016 року по грудень 2017 року визнано протиправними та зобов`язано нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за зазначений період.

Разом з тим, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідачів здійснити виплату індексації грошового забезпечення у конкретній сумі та із застосуванням конкретного базового місяця, судом не були задоволені.

Вважаючи дії відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 по грудень 2017 року у належному розмірі із застосуванням базового місяця січня 2008 року протиправними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Суд надаючи оцінку аргументам представника відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого вказаним Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи вказаним Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частини третьої статті 122 КАС України).

За визначенням використаним у частині другій статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено під заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Суд зазначає, що спірні правовідносини стосуються вирішення питання щодо наявності чи відсутності у позивача права на нарахування йому індексації грошового забезпечення у період проходження служби.

Суд вважає, що вимоги щодо нарахування індексації грошового забезпечення в період проходження військової служби є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, а тому необхідно керуватися, в тому числі, і положеннями частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, яка визначає право звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, в даному випадку виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовця.

Таким чином, доводи відповідачів про пропуск позивачем строку звернення до суду є безпідставними.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон України №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частин третя статті 9 Закон України №2011-XII).

Преамбулою Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон України №1282-XII) встановлено, що вказаний Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

У статті 1 Закону України №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону України №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частини другої статті 5 Закону України №1282-XII).

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону України №1282-XII).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 (далі Порядок №1078) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац восьмий пункту 4 Порядку №1078).

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Виходячи з наведеного, можна дійти до висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 19.07.2019 у справі №240/4911/18.

Як встановив суд, відповідачі за період з січня 2016 по грудень 2017 року нарахували позивачу індексацію грошового забезпечення у відповідних розмірах, що підтверджується картками особового рахунку на виплату грошового забезпечення позивача із визначенням базових місяців липень 2014 та січень 2016 року.

Суд зазначає, що процедура нарахування індексації грошового забезпечення передбачає визначення базового місяця.

Таким чином, суд при визначенні базового місяця індексації грошового забезпечення позивача виходить з наступного.

Враховуючи положення Порядку №1078 місяць, в якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим. У разі підвищення військовослужбовцю грошового забезпечення, для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу. При проведенні такого порівняння береться грошове забезпечення до підвищення у розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін, на який нараховується індексація. Якщо відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, має бути здійснено підвищення грошового забезпечення та додано суму індексації, визначену з урахуванням суми підвищення грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Перелік одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил затверджено Додатком 25 до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 5 Порядку №1078 у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01.01.2008.

Суд зауважує, що доказів підвищення посадового окладу позивача у інші періоди відповідач не надав. Крім того, судом також, не встановлено, а відповідачем не доведено, що мало місце підвищення грошового доходу позивача, яке перевищило суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу та яка мала нараховуватися із базового місяця січня 2008 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 по 31.12.2017 року є січень 2008 року.

Враховуючи наведене, суд вважає, що дії відповідачів щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по грудень 2017 року з визначенням липня 2014 року та січня 2016 як базових є протиправними.

У цьому контексті суд також враховує те, що здійснення розрахунку суми індексації належить до компетенції відповідача як роботодавця. Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 17.09.2020 у справі №420/1207/19.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень вказаної Конвенції.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи наведене, суд, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень вважає за необхідне зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по 31.12.2017 року, з урахуванням базового місяця січня 2008 року та з врахуванням виплачених сум.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити.

Щодо судового збору, то суд зазначає, що позивач звільнений від його сплати відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_8 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРОПУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРОПУ НОМЕР_3 ) щодо виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_8 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року у неповному розмірі за період з 01.01.2016 року по 30.06.2017 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРОПУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_8 ) за період з 01.01.2016 року по 30.06.2017 року з врахуванням базового місяця січня 2008 року із врахуванням раніше проведених виплат.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) щодо виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_8 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2017 року по 31.12.2017 року у неповному розмірі за період з 01.07.2017 року по 31.12.2017 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_8 ) за період з 01.07.2017 року по 31.12.2017 року з врахуванням базового місяця січня 2008 року із врахуванням раніше проведених виплат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М. Брильовський