Справа № 360/3832/21
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3832/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Луганській області (далі - відповідач), відповідно до якого позивач просить:

визнати протиправною та скасувати вимогу № Ф-5464-17 від 26.02.2021 про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, винесену особою з назвою «Головне управління ДПС у Луганській області»;

зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме внести зміни в інтегровану картку платників податків ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.04.2021 у поштовому відправленні з рекомендованим повідомленням про вручення зі штрих-кодом 003, позивач отримав документ з назвою «Вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5464-17 від 26.02.2021р.» за підписом начальника Головного управління ДПС у Луганській області О.А.Височина, та якою остання вимагає перерахувати на небюджетний рахунок особи з назвою "Головне управління ДФС у Луганській області " грошові кошти у розмірі 45192 грн 13 коп.

30.04.2021 позивачем подано скаргу до ДФС України про узгодження вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5464-17 від 26.02.2021 на підставі ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в межах десятиденного строку з наступного дня після одержання рішення.

Вказану вимогу позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 26.07.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без руху.

Ухвалою суду від 08.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головне управління ДПС у Луганській області позовних вимог не визнало про що 27.09.2021 надало відзив на позовну заяву (а.с. 38-41), у якому заперечувало проти позовних вимог з огляду на таке.

ОСОБА_1 , зареєстрований як фізична особа - підприємець 27.02.2012 Новоайдарською районною державною адміністрацією Луганської області за номером запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 0001236, перебуває на обліку у Новоайдарській ДПІ Головного управління ДПС у Луганській області.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати єдиний соціальний внесок до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464-VІ є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VІ орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Відповідно до абз.5 п.3 розділу VI Наказу № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Станом на 31.01.2021 року ОСОБА_1 допустив заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 45192,13 грн, що підтверджується даними картки особового рахунку платника.

Таким чином, ГУ ДПС у Луганській області на підставі даних картки особового рахунку платника, було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5464-17 від 26.02.2021 на суму заборгованості 45192,13 грн, яку направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно відмітки в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, оскаржувану вимогу ОСОБА_1 отримав особисто 20.04.2021.

Протягом 2021 року позивачем частково сплачено заборгованість з єдиного внеску у загальній сумі 13372,48 грн, тому згідно розрахунку від 20.09.2021 заборгованість складає 31819,65 грн.

Щодо посилань позивача на п. 9.4 прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464 відповідач зазначив наступне.

Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» № 440 від 14.01.2020, пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464 виключено.

Закон № 440 набув чинності 13.02.2020 року, згідно з яким пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464 був виключений, а тому відсутні підстави для невиконання платниками єдиного внеску обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464.

Вищезазначене свідчить про те, що частково на час виникнення заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464 діяв, разом з цим на час формування спірної вимоги про сплату боргу (26 лютого 2021 року), норма, яка тимчасово звільняла позивача від виконання обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464 втратила чинність.

Відповідно, позивач з 13.02.2020 повинен виконувати, покладені на нього обов`язки зі сплати єдиного соціального внеску зі сплати єдиного соціального внеску відповідно до положень щодо Закону № 2464, який на час формування спірної вимоги не містить положень щодо звільнення позивача від виконання обов`язків, встановлених статтею 6 цього Закону.

Відповідач вважає, що необізнаність позивача у змінах законодавства, у даному випадку із Законом № 440, згідно з яким пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464 був виключений, формують хибне розуміння своїх прав та обов`язків як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Головного управління ДПС у Луганській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , зазначив, що законодавчі підстави для внесення змін до інтегрованої картки позивача відсутні.

Дані в інтегрованій картці позивача про заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску відповідають визначеним законодавцем порядку нарахування, обліку єдиного внеску, що містяться в Законі №2464-V1, Податковому кодексі України, Порядку №449, Порядку №422.

Посилання позивача на те, що податковим органом порушені положення ч.2 ст.12 Закону №2464-VI та Порядку №422, оскільки не було змінено в частині зменшення показники стосовно сплати єдиного внеску позивачем з урахуванням часткового скасування судом вимог у період з 2014 року та станом на момент розгляду даного адміністративного позову, є безпідставними. Рішеннями суду було скасовано вимогу як виконавчий документ який був прийнятий в період чинності п.9-4 розділу VIII Закону №2464-VІ, але не відповідні нарахування єдиного внеску, які виникали як обов`язок позивача відповідно до положень Закону №2464-VІ. Зазначив, що тимчасове звільнення платників єдиного внеску від виконання обов`язків, передбачених Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (відповідно до п.9.4 Прикінцевих та перехідних положень), не звільняло контролюючі органи від обов`язку формувати та надсилати платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вищезазначене свідчить, що ГУ ДПС у Луганській області на підставі даних картки особового рахунку платника, було правомірно сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5464-17 від 26.02.2021 на суму заборгованості 45192,13 грн, яка є законною, обґрунтованою та підлягала виконанню. Відповідно борг з єдиного внеску не підлягає виключенню з інтегрованої картки платника єдиного внеску.

Також відповідач вважає, що вимогу №Ф-5464-17 від 26.02.2021 позивач оскаржив в судовому порядку 21.07.2021, тобто з порушенням 10-деннногостроку для її оскарження.

Крім того, звернув увагу суду на те, що позивачем оскаржується вимога від 26.02.2021 року №Ф-5464-17, яка була винесена Головним управлінням ДПС у Луганській області код ЄДРПОУ ВП 44082150, проте позивач звертається з позовом до неналежного відповідача - Головного управління ДПС у Луганській області , що не відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.160 КАС України.

На підстави викладеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Позивач - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця Новоайдарською районною державною адміністрацією Луганської області 27.02.2012 за №0001236, перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС у Луганській області, Новоайдарська ДПІ з 28.02.2012 за №19465 (а.с. 53-54).

Відповідно до даних інтегрованої картки платника податків станом на 31.01.2021 ОСОБА_1 допустив заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 45192,13 грн (а.с. 43-51).

На підставі даних картки особового рахунку платника, контролюючим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5464-17 від 26.02.2021 на суму заборгованості 45192,13 грн (а.с. 7, 52).

Вимогу направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримано особисто позивачем 20.04.2021 (а.с. 52).

У подальшому позивачем було оскаржено податкову вимогу №Ф-5464-17 від 26.02.2021 до Державної податкової служби України (а.с. 25-26).

Рішенням ДПС від 27.05.2021 № 11886/6/99-00-06-02-01-06 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.02.2021 №І-28265-51 ГУДПС у Луганській області скасовано та вирішено вважати відкликаною з дня прийняття даного рішення, скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 30.04.2021 б/н - задоволено частково, зобов`язано ГУ ДПС у Луганській області сформувати та направити нову вимогу (а.с. 27-28).

При цьому рішенням № 11886/6/99-00-06-02-01-06 від 27 травня 2021 року зобов`язано відповідача сформувати та направити нову вимогу, з урахуванням наведених висновків, згідно вимог чинного законодавства.

Відповідно до скріншоту з ІТС «Податковий блок» та пояснень відповідача спірна вимога відкликана відповідачем (а.с.61-64).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон №2464).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2464 виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

У розумінні підпунктів 2, 6 частини першої статті 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464 платником єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до частини шостої статті 4 Закону № 2464 особи, зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску, бази нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За приписами частини першої статті 6 Закону №2464 платник єдиного внеску має право:

безоплатно отримувати від податкових органів та Пенсійного фонду в межах їх компетенції інформацію, необхідну для виконання обов`язків, покладених на платника згідно з цим Законом, а також для підтвердження надходження до Пенсійного фонду сплачених платником сум єдиного внеску (пункт 1);

безоплатно отримувати від податкових органів та Пенсійного фонду у межах їх компетенції консультації та роз`яснення щодо прав та обов`язків платника єдиного внеску, порядку сплати єдиного внеску (пункт 3);

оскаржувати в установленому законом порядку рішення податкового органу та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб (пункт 4).

За приписами частини четвертої статті 25 Закону № 2464 податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до податкового органу вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це податкового органу, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. Не підлягають оскарженню зобов`язання зі сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (далі - Інструкція №449) у разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 розділу VІ Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІТС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Пунктом 6 розділу VІ Інструкції № 449 визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо: податковий орган скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження з дня прийняття податковим органом рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки).

Згідно з пунктом 42.1 статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За приписами пункту 42.3 статті 42 Податкового кодексу України документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги" та є доступним в електронному кабінеті.

Датою вручення платнику податків документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

У разі неотримання контролюючим органом квитанції про доставку документа в електронний кабінет протягом двох робочих днів з дня його надіслання такий документ у паперовій формі на третій робочий день з дня відправлення з електронного кабінету надсилається за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручається платнику податків (його представнику).

За приписами пункту 42.5 статті 42 Податкового кодексу України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

На вимогу платника податків, який отримав документ в електронній формі, контролюючий орган надає такому платнику податків відповідний документ у паперовій формі протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідної вимоги (у паперовій або електронній формі) платника податків.

Процедуру подання та розгляду контролюючим органом скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - вимога) та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частинами десятою та одинадцятою статті 25 Закону №2464-VI скарг банків на рішення про накладення фінансових санкцій, передбачених частиною дванадцятою зазначеної статті, визначає Порядок розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 № 1124 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.02.2016 за № 178/28308 (далі - Порядок № 1124, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 розділу IV Порядку № 1124 визначено, що контролюючий орган, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під підпис. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення контролюючим органом не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

За приписами пункту 4 розділу IV Порядку № 1124 контролюючий орган при розгляді скарги перевіряє законність і обґрунтованість винесення вимоги або рішення, що оскаржується, і приймає одне з таких рішень: скасовує в повному обсязі вимогу або рішення, що оскаржується, і задовольняє скаргу.

У разі скасування вимоги або рішення контролюючого органу про нарахування пені та накладення штрафу вони вважаються відкликаними з дня прийняття рішення контролюючим органом вищого рівня про повне або часткове задоволення скарги, про що зазначається в рішенні відповідного контролюючого органу (пункт 5 розділу IV Порядку №1124).

За приписами пункту 4 розділу V Порядку № 1124 рішення вважається надісланим (врученим) скаржнику, який є фізичною особою, якщо його вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові під підпис чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнім відомим її місцезнаходженням з повідомленням про вручення.

Якщо скаржник на день надсилання йому контролюючим органом рішення не повідомив в установленому порядку про зміну місцезнаходження (місця проживання), рішення вважається належним чином врученим навіть у разі його повернення як такого, що не знайшло адресата, або за закінченням строку зберігання.

З матеріалів справи вбачається, що рішення за результатом розгляду скарги позивача на спірну вимогу прийняте ДПС України 27 травня 2021 року, направлено на адресу позивача та отримано позивачем 06.07.2021 (а.с. 61).

З цим адміністративним позовом позивач звернувся до суду 21 липня 2021 року.

Суд звертає увагу, що Закон № 2464-VI не визначив детального та послідовного алгоритму дій платника податків у разі незадоволення результатами досудового оскарження та, як наслідок, не визначив строків звернення до суду в такому випадку.

Строк, протягом якого особа може звернутися до суду після застосування процедури досудового оскарження вимоги контролюючого органу про сплату єдиного внеску, визначений частиною четвертою статті 122 КАС України.

Указана норма є процесуальною, регулює процесуальний порядок захисту судом порушеного або оскаржуваного суб`єктивного права і створює оптимальні умови для досягнення юридично визначеного результату.

У постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 580/3469/19 сформульовано правовий висновок, відповідно до якого строк, протягом якого особа може звернутися до суду після застосування процедури досудового оскарження вимоги фіскального органу про сплату єдиного внеску складає три місяці з дня отримання платником рішення органу доходів і зборів вищого рівня, прийнятого за наслідками розгляду відповідної скарги.

Оскільки датою вручення рішення ДПС України від 24 травня 2021 року вважається 06 липня 2021 року, а позивач звернувся до суду з цим позовом 21 липня 2021 року, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду ним не пропущено.

Суд зазначає, що позивач як платник податку, мав можливість отримати відомості про результати розгляду скарги та про відкликання спірної вимоги в своєму електронному кабінеті, однак, не скористався вказаним правом.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2021 вказано, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Суд зазначає, що скасуванню в судовому порядку підлягає рішення суб`єкта владних повноважень, яке є чинним на час розгляду справи та не скасоване у порядку процедури його адміністративного оскарження.

Як встановлено судом, оскаржувана позивачем вимога про сплату боргу (недоїмки) від 26 лютого 2021 року № Ф-5464-17 на час розгляду даної справи та на час звернення позивач до суду з позовом вже була скасована Державною податковою службою України та вважалась відкликаною, про що внесено запис до ІПС «Податковий блок» (а.с.63,64).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що внаслідок скасування Державною податковою службою України вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26 лютого 2021 року № Ф-5464-17, предмет спору відсутній.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані і у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян