Справа № 192/1396/21
Суддя: Кондрашов І. А.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 192/1396/21
Провадження № 2-а/932/397/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кондрашова І.А.,

за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А.,

представника позивача - Хирси А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Солонянського відділу Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області до особи без громадянства ОСОБА_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2021 року Солонянський відділ Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області звернувся до Солонянського районного суду Дніпропетровської області з позовом до особи без громадянства ОСОБА_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29.09.2021 року, адміністративний позов переданий на розгляд Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська - за підсудністю.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2021 року, адміністративний позов прийнятий до розгляду та відкрито провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач указує, що особа без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув до України разом з матір`ю на початку 1991 року, та з того часу с України не виїжджав. 24.09.2021 року відповідач звільнився з місць позбавлення волі. Для вжиття заходів для встановлення особи позивачем було направлено відповідні запити до виправних колоній, де засуджений відбував покарання, витребуванні відомості від підрозділів міграційної служби, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, та інших територіальних управлінь Державної міграційної служби в областях. Проте встановлено, що відповідач ніколи на відповідному обліку не перебував, паспорт громадянина України, паспорт для виїзду за кордон, не отримував, реєстрація місця проживання у нього відсутня. За таких обставин позивав вважає, що ОСОБА_1 перебуває на території України незаконно, без будь-яких законних підстав, тому просить суд ухвалити рішення, яким надати дозвіл на затримання та поміщення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 місяців з метою ідентифікації відповідача та забезпечення його видворення за межі території України.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений по телефону та смс повісткою. Станом на момент розгляду справи телефон відключив.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як видно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чіта, Російська Федерація.

24 вересня 2021 року ОСОБА_1 було звільнено з Державної установи Солонянська виправна колонія № 21, що підтверджено довідкою про звільнення.

Як вбачається з листа Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області від 10.02.2021 року, відділу міграційної служби необхідно вжити заходів для встановлення особи та її ідентифікації - ОСОБА_1 , який є особою без громадянства. Є потреба в отриманні пояснень, автобіографії, копії вироку, довідку з фотокарткою тощо.

05.03.2021 року на адресу позивача надійшли автобіографія, копія вироку, довідка з фотографією ОСОБА_1 .

З відповідей обласних управлінь Державної міграційної служби вбачається, що ОСОБА_1 не звертався з метою отримання посвідки на тимчасове/постійне проживання, не звертався з приводу отримання паспорта громадянина України, або отримання паспорту для виїзду за кордон, із заявами про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач взагалі не має реєстрації місця проживання в Україні, а також не має паспорту громадянина Російської Федерації, оскільки такий паспорт не отримував.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 вказує, що прибув в Україну в 1991-му році, не знаючи з якою метою. Проживав спочатку на території Луганської області, паспорт громадянина України чи РФ - не отримував.

Згідно пункту 7 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773 (далі - Закон №3773) - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах - це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Частиною 1 статті 26 Конституції України та статтею 3 Закону № 3773 визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України,- за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до імперативних приписів статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно вимог ч. 3ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Судом також встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, які потребує додаткового захисту. Крім того, відповідач не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобода бо ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі - ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, (далі - Типове положення) пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства у разі, коли вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони ухилятимуться від виконання такого рішення, або прийнято адміністративним судом постанову про їх примусове видворення за межі України, або вони прибули на територію України відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, або не мають законних підстав для перебування на території України і підлягають примусовому видворенню за її межі.

На виконання абзацу 3 пункту 3 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - Інструкція № 141).

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відтак, з аналізу зазначених норм, суд доходить висновку, що громадянин ОСОБА_1 незаконно перебуває в Україні, не має підтверджуючих особу документів, не має законного джерела існування, власності та родинних зв`язків на території України, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 243, 244, 246, 250, 289, 371 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області до особи без громадянства ОСОБА_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, задовольнити.

Затримати особу без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_1 ) та помістити його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 (шість) місяців, з метою ідентифікації та видворення за межі території України.

Звернути до негайного виконання рішення суду про затримання особи без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_1 ) та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою ідентифікації та видворення за межі території України.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ