Справа № 380/12374/21
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії.
Суть справи.
До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Львівській область), в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області внести зміни в систему персоніфікованого обліку, зарахувавши стаж роботи і відомості про заробітну плату ОСОБА_1 в ВАТ «Дрогобицький долотний завод» за період з 01.01.2001 по 31.12.2001 згідно з архівною довідкою від 16.04.2019 №М-291/03-9, виданою відділом міського архіву виконкому Дрогобицької міської ради;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням страхового стажу та заробітної плати (доходу), вказаних в архівній довідці від 16.04.2019 №М-291/03-9, виданою відділом міського архіву виконкому Дрогобицької міської ради;
- стягнути з відповідача на користь позивача суму на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ОСОБА_1 вважає, що ним подано відповідачу необхідні документи на підтвердження стажу та заробітної плати, яку він отримував у період з 01.01.2001 по 31.12.2001, а саме: трудову книжку, довідку про розмір заробітної плати, - тому є всі законні підстави для зарахування позивачу стажу доходів у вказаний період. Наголошує, що навіть на виконання рішення суду яким зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.02.2020 відповідачем протиправно, на переконання позивача, винесено рішення про відмову у перерахунку пенсії та взяття для обчислення розміру пенсії довідку від 06.04.2019 №М-291/03-9 немає законних підстав, тому період роботи з 01.01.2001 по 31.12.2001 врахований до заробітної плати «нулями».
Ухвалою від 02.08.2021 суд відкрив спрощене провадження в адміністративній справі.
Відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав викладених у відзиві. Посилання позивача на те, що відповідачем безпідставно не прийнято довідку від 06.04.2019 №М-291/03-9 для перерахунку пенсії не відповідає дійсності. Вказує, що на виконання рішення суду відповідачем повторно розглянуто заяву позивача та листом останнього повідомлено, про прийняте рішення яким відмовлено у проведенні перерахунку пенсії відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. Крім того, на даний час за період роботи позивача у ВАТ «Дрогобицький долотний завод» з 01.01.2001 по 31.12.2001 дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС України).
Суд на підставі позовної заяви, відзиву, а також долучених письмових доказів, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 отримує пенсію за віком з 15.10.2016 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». Загальний стаж роботи позивача становить 35 років 29 місяців.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі №380/7246/20 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області; зокрема, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні розрахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням страхового стажу та заробітної плати (доходу), вказаних у архівній довідці від 16.04.2019 №м-291/03-9, виданої відділом міського архіву виконкому Дрогобицької міської ради; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо розрахунку пенсії з урахуванням документів пенсійної справи, а саме архівної довідки від 16.04.2019 № м-291/03-9 та з урахуванням викладеного в рішенні суду.
Суд зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
В процесі розгляду вищевказаної справи суд встановив таке.
Згідно з трудовою книжкою № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ДП «Дрогобицьким долотний завод» з 21.01.1980 по 10.02.2009.
Відповідно до Указу Президента України №210/93 від 15.06.1993 «Про корпоратизацію підприємств» Державне підприємство "Дрогобицький долотний завод" перетворене з 29.06.1994 у ВАТ «Дрогобицький долотний завод», що підтверджується довідкою.
16.04.2019 відділом міського архіву виконкому Дрогобицької міської ради видано довідку №М-291/03-9, якою зафіксовано, що у особових рахунках нарахування заробітної плати робітників та службовців ВАТ «Дрогобицький долотний завод» за період із січня 2001 року по грудень 2001 року є дані по заробітній платі ОСОБА_1 (помісячні нарахування), який значиться фрезерувальником.
17.02.2020 позивач, з метою здійснення перерахунку призначеної пенсії, а саме врахування заробітної плати, отриманої за 2001 рік звернувся до відповідача із заявою та долученою довідкою від 16.04.2019 №М-291/03-9, в якій вказана помісячна зарплата ОСОБА_1 з січня по грудень 2001 року включно.
10.03.2020 Дрогобицький відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом за №1168-1302/М-02/8-1300/20 повідомив позивача, проте, що період роботи позивача з 01.01.2001 по 31.12.2001 на ВАТ «Дрогобицький долотний завод» обчислює в нульовому значені, оскільки дані в реєстрі застрахованих осіб відсутні, на підставі наведеного врахувати для обчислення розміру пенсії довідку від 16.04.2019 №М-291/03-9 немає підстав.
Власне не погодившись із вищевказаним рішенням ГУ ПФУ у Львівській область, позивач і звертався до суду.
На виконання рішення суду Відділом перерахунків пенсій №2 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 .
Листом від 09.03.2021 відповідач повідомив позивача, що за наслідками повторного розгляду його заяви прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії.
ГУ ПФУ у Львівській області також повідомило позивача, що оскільки подана заява не відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, тому підстав для здійснення перерахунку пенсії, відповідно до Закону України №1058 згідно з довідкою від 16.04.2019 №М-291/03-9, на сьогоднішній день не має.
Зазначило також, що на даний час за період роботи позивача у ВАТ «Дрогобицький долотний завод» з 01.01.2001 по 31.12.2001 дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні.
Вважаючи рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову у перерахунку пенсії протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи справу суд керується таким.
Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Водночас за приписами ст.1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;
персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;
працюючий пенсіонер - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1 - 7, 11 - 13 частини першої статті 11 цього Закону;
роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Згідно із ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Пунктом 2 частини 3 статті 21 Закону №1058-IV передбачено, що частина персональної електронної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат повинна містити, зокрема: розмір страхового внеску за відповідний місяць; сума сплачених страхових внесків за відповідний місяць; страховий стаж; сума заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць.
Частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV регламентовано, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За приписами ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 ст. 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Частиною 12 даної статті страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 11 ст. 24 Закону №1058-IV)
Відповідно до ст.106 Закону №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені, а у разі їх наявності - сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Крім того, при вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа №208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа №688/947/17), від 30.09.2019 (справа №316/1392/16-а), відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.
Із матеріалів справи, з`ясовано що спір між сторонами виник щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.01.2001 по 31.12.2001 у ВАТ «Дрогобицький долотний завод»» в зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків.
Архівною довідкою Відділу міського архіву Виконкому Дрогобицької міської ради від 16.04.2019 №М-291/03-09 /а.с.8/ підтверджується та обставина, що позивачу за період роботи з січня 2001 по грудень 2001 року була нарахована та виплачена заробітна плата.
Таким чином, оскільки у спірний період позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, роботодавець зобов`язаний був нараховувати та сплачувати страхові внески.
При цьому внаслідок невиконання ВАТ «Дрогобицький долотний завод» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є недопустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Тому, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період з 01.01.2001 по 31.12.2001 не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.
З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 01.01.2001 по 31.12.2001 на посаді фрезерувальника у ВАТ «Дрогобицький долотний завод» є протиправними.
Крім того, суд звертає увагу, що підстави первинної відмови відповідача у зарахуванні стажу викладені у листі від 17.04.2020 відповідають тим, які викладені у листі від 04.03.2021, що на переконання не відповідає принципу обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, а отже суперечить ч. 2 ст. 2 КАС України.
Також суд звертає увагу на таке.
В силу ч. 2 ст. 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004 - дати набрання чинності законом) - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначено положеннями ст. 21 Закону №1058-IV. На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Персональна електронна облікова картка застрахованої особи повинна містити відомості, зокрема частина персональної електронної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат.
Відповідно до пункту 3 розділу IV Положення, відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Абзацами 2, 3 пункту 4 розділу IV Положення передбачено, що у разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться відповідно до рішення суду, що набрало законної сили.
Внесення змін до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб відповідно до рішення суду, що набрало законної сили, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк після надходження (надання особою) рішення суду.
Суд враховує, що наявність у системі персоніфікованого обліку (Реєстрі застрахованих осіб) відомостей про періоди трудової діяльності застрахованих осіб у подальшому є підставою для призначення та здійснення такій особі пенсійних виплат. У свою чергу, відсутність у Реєстрі відповідної інформації призведе до порушення права застрахованої особи на одержання виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
В силу викладених вище вимог Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування підставою для внесення змін до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб у разі ліквідації страхувальника є рішення суду, з огляду на встановлені у справі фактичні обставини та на правове регулювання спірних правовідносин, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання ГУПФУ у Львівській області внести зміни в систему персоніфікованого обліку, зарахувавши стаж роботи і відомості про заробітну плату позивачу в ВАТ «Дрогобицький долотний завод» за період з 01.01.2001 по 31.12.2001 згідно з архівною довідкою від 16.04.2019 №М-291/03-9, виданою Відділом міського архіву Виконкому Дрогобицької міської ради.
Щодо решти вимог суд враховує таке.
У рішеннях по справах Клас та інші проти Німеччини, Фадєєва проти Росії, Єрузалем проти Австрії Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип поділу влади. Принцип поділу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Оскільки в силу ч. 5 ст. 45 Закону №1058-ІV передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії чи її виплаті, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) та виплати пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
При вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (ст 245 КАС України).
Таким чином, на переконання суду, належним та ефективним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача є зобов`язання ГУПФУ у Львівській області вирішити питання про перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням страхового стажу та заробітної плати (доходу), вказаних в архівній довідці від 16.04.2019 №М-291/03-9, виданою Відділом міського архіву Виконкому Дрогобицької міської ради.
З огляду на викладене та обраний судом спосіб захисту, позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи зазначене стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в сумі 605,30 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263, 294-295 КАС України, суд -
1. Позов задовольнити частково.
4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Суддя Кравців О.Р.