Справа № 440/9738/21
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/9738/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області /далі відповідач, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області/ про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою про відведення земельної ділянки та надання її у власність за заявою ОСОБА_1 № 3123/0/25-21 від 21 квітня 2021 року;

- зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ 01.03) загальною площею 1,60 га, за межами населених пунктів на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, з кадастровим номером :00:022:0008 /а.с. 1-5/.

Позов обґрунтований тим, що позивачем розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, який був погоджений висновком про розгляд документації із землеустрою від 24 лютого 2021 року за вих.№2350/82-21, а також здійснено реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та присвоєно їй кадастровий номер :00:022:0008. 09 квітня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачу такої ділянки у власність. Листом від 01 червня 2021 року відповідач повідомив позивачу про відсутність у Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області повноважень щодо розгляду заяви позивача у зв`язку із внесенням змін до розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України, відповідно до яких всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах відповідних територіальних громад, вважаються землями комунальної власності цих територіальних громад.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, а ухвалою від 09 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Мачухівської сільської ради.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 50-53/ зазначив, що позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Листом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №210/0/26-21 від 01 червня 2021 року позивачу повідомлено про відсутність правових підстав для розгляду його заяви у зв`язку з набранням чинності Законом України від 28 квітня 2021 року №1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», відповідно до якого повноваження Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо розпорядження земельними ділянками, які були у державній власності, припиняються та такі земельні ділянки вважаються землями комунальної власності та переходять до розпорядження відповідних територіальних громад.

У відповіді на відзив /а.с.64-66/ позивач зазначив про безпідставність доводів відповідача та наявність у нього права на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ 01.03) загальною площею 1,60 га, за межами населених пунктів на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, з кадастровим номером :00:022:0008.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою від 09 квітня 2021 року (вх.№М-3123/0/25-21 від 21 квітня 2021 року) /а.с. 54/, в якій просив видати наказ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ 01.03) площею 1,60 га із земель запасу за межами населених пунктів на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, з кадастровим номером :00:022:0008. До вказаної заяви додав проект землеустрою та витяг з Державного земельного кадастру /а.с. 9-37/.

Листом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №210/0/26-21 від 01 червня 2021 року /а.с. 55/ ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до пункту 58 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28 квітня 2021 року № 1423-IX внесені зміни до Земельного кодексу України, зокрема розділ Х «Перехідні положення» доповнено пунктом 24, яким встановлено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім визначеного переліку видів земель. З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними. Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради. Враховуючи вищевикладене, у Головного управління відсутні правові підстави щодо розгляду його клопотання по суті.

Вважаючи, що ГУ Держгеокадастру у Полтавській області допущено протиправну бездіяльність у вирішенні заяви від 09 квітня 2021 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері набуття права власності на землю, у тому числі через проведення земельних торгів, врегульовані Земельним кодексом України №2768-ІІІ від 25 жовтня 2001 року /далі - ЗК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин/.

Положеннями частини третьої статті 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до частин першої - третьої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом "б" частини першої статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з частинами шостою - десятою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, вказаними нормами передбачено три варіанти поведінки уповноваженого органу за результатами розгляду клопотання особи про затвердження проекту землеустрою, а саме: 1) затвердити проект землеустрою та передати земельну ділянку у власність; або 2) надати мотивовану відмову у затвердженні проекту землеустрою; 3) залишити клопотання про затвердження проекту землеустрою без розгляду. При цьому перелік підстав для відмови є вичерпним.

Отже, неприйняття уповноваженим органом у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою відповідного рішення за результатами розгляду клопотання особи про затвердження проекту землеустрою свідчитиме про допущення таким органом бездіяльності щодо неприйняття жодного рішення за результатами розгляду вказаного клопотання, передбаченого статтею 118 ЗК України.

Оскільки із заявою про затвердження проекту землеустрою позивач звернувся у квітні 2021 року до уповноваженого органу (у спірному випадку - до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області) та Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області у двотижневий строк з дня отримання від ОСОБА_1 проекту землеустрою не прийняло відповідне рішення за результатами розгляду його заяви від 09 квітня 2021 року, то має місце бездіяльність відповідача, яка полягає у неприйнятті у визначений законом строк жодного із рішень, які передбачені статтею 118 ЗК України.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою про відведення земельної ділянки та надання її у власність за заявою ОСОБА_1 № 3123/0/25-21 від 21 квітня 2021 року підлягає частковому задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ 01.03) загальною площею 1,60 га, за межами населених пунктів на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, з кадастровим номером :00:022:0008 суд зазначає наступне.

27 травня 2021 року набрав чинності Закон України від 28 квітня 2021 року № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» /далі - Закон №1423-ІХ/, згідно з яким розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 24 такого змісту:

«З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті <...>.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради <...>».

Отже, з дня набрання чинності Законом №1423-ІХ до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, орган виконавчої влади, який здійснював розпорядження земельними ділянками державної власності, втратив право щодо розпорядження такими земельними ділянками.

Беручи до уваги ті обставини, що у заяві від 09 квітня 2021 року позивач просив видати наказ саме про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,60 га із земель запасу за межами населених пунктів на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області з кадастровим номером :00:022:0008 та вказана земельна ділянка відповідно до пункту 24 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України вважається землею комунальної власності відповідної територіальної громади та на момент прийняття судом рішення Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не має владних повноважень щодо розпорядження цією земельною ділянкою, то у суду відсутні законні підстави для зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ 01.03) загальною площею 1,60 га, за межами населених пунктів на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, з кадастровим номером :00:022:0008, а тому відповідна позовна вимога задоволенню не підлягає.

Суд зауважує та звертає увагу позивача, що відповідно до положень пункту 24 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України рішення про затвердження документації із землеустрою, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради, а відтак позивач не позбавлений права у встановленому чинним законодавством порядку звернутися із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність до відповідного органу місцевого самоврядування як до суб`єкта, уповноваженого приймати рішення відносно земельних ділянок, які перебувають в комунальній власності такого органу.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково.

В прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про стягнення на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн, яка надана адвокатом Малофєєвим Артемом Івановичем на підставі ордеру серії ВІ № 1033817 від 25 серпня 2021 року /а.с. 6/.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частинами першою та третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин другої - п`ятої статті 134 вказаного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною першою статті 138 вказаного Кодексу передбачено, що розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно з частинами третьою та дев`ятою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн позивачем надано до суду копії договору про надання правничої допомоги №28/05 від 28 травня 2021 року, укладеного між позивачем та адвокатом Малофєєвим Артемом Івановичем /а.с.41-42/; звіту №25/08 про виконані адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом /а.с.43/; квитанції про оплату виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) від 25 серпня 2021 року /а.с. 43-зворот/.

Відповідно до звіту №25/08 про виконані адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом до договору про надання правничої допомоги №28/05 від 28 травня 2021 року /а.с. 43/ адвокатом виконано роботи (надано послуги) за написання, подання адвокатського запиту та позовної заяви, ведення справи у суді першої інстанції (4000,00 грн).

Суд вважає, що витрати на правничу допомогу за такі послуги є неспівмірними та завищеними, оскільки підготовка справи до судового розгляду не передбачала зібрання значного обсягу доказів та збирання доказів не вимагало значних зусиль адвоката. Крім того, спірні правовідносини не вирізняються своєю складністю, справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позовну заяву /а.с. 50-53/ відповідач заперечував проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу.

Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із наданими адвокатом послугами та складністю цієї справи, а відтак підлягає зменшенню до 1000,00 грн.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500,00 грн.

Оскільки витрат по сплаті судового збору за подання цього позову позивач не поніс, то відсутні підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору на підставі статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 39767930) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою від 09 квітня 2021 року (вх. №М-3123/0/25-21 від 21 квітня 2021 року), передбаченого статтею 118 Земельного кодексу України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500,00 грн (п`ятсот гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк