Справа № 640/15807/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Федорчук А.Б.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року Справа № 640/15807/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2021 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби в м. Києві

про визнання протиправною та скасування вимоги

про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в м. Києві області (далі - Відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги від 13.06.2019 № 277004-17 про сплату податкового боргу в розмірі 6 976 468,46 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем не було отримано податкові повідомлення-рішення, на підставі яких сформовано оскаржувану ним податкову вимогу і що такі рішення були оскаржені ним до суду.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в її позову в повному обсязі, зазначаючи, що податкові повідомлення-рішення, на підставі яких сформовано оскаржувану ним податкову вимогу в розумінні законодавства вважаються врученими Позивачу.

Крім того, Відповідач зазначає, що згідно з відомостями в інтегрованій картці Позивача за ним також обліковується борг зі сплати транспортного податку в розмірі 21250,00 грн.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

13.09.2021 від Позивача надійшли письмові пояснення, в яких він зазначає, що всі рішення податкового органу, на підставі яких винесено спірну в цій справі податкову вимогу, скасовані судом і що наразі за ним не обліковується податковий борг

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом на підставі висновків акта перевірки № 223/26-15-42-05/ НОМЕР_1 від 05.02.2019 прийнято податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 25.03.2019 № №, , , , 5, , , , 5, якими позивачу визначено зобов`язання на загальну суму 6 480 184,08 грн.

13.06.2019 Головним управлінням ДПС у м. Києві сформовано податкову вимогу № 277004-17, відповідно до якої станом на 12.06.2019 за ОСОБА_1 обліковується податковий борг платника податків у розмірі 6 976 468,46 грн, у т.ч.:

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачено податковими агентами з доходів платника податку у вигляді зарплати у розмірі 1 033 869,48 грн., з якого основний платіж - 603 149,22 грн, штрафні санкції - 214 696,64 грн, пеня - 216 023,62 грн;

- податку на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами декларування у розмірі 2 581 111,95 грн, з яких 1622 639,89 грн основного платежу, штрафні санкції у розмірі 405 999,97 грн, пеня - 552 472,09 грн;

- військового збору у розмірі 297 177,05 грн, з якого 181 499,38 грн основного платежу, 51 653,89 грн - штрафні санкції, 64 023,78 грн - пеня;

- податку на додану вартість у розмірі 2 703 521,14 грн., з яких 1 656 865,60 грн. основного платежу, 414 216,40 грн - штрафні санкції, 632 439,14 грн - пеня;

- транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 21 250,00 грн;

- єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 339 537,84 грн, з яких 201 400,19 грн основного платежу, 51 807,65 грн - штрафні санкції, 86 330,00 грн - пеня.

Позивач, вважаючи зазначену податкову вимогу протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, вказаними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з підпунктом «е» пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Пункт 42.1 статті 42 ПК України визначає, що податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що податковим законодавством регламентовано обов`язок платників податків сплачувати саме узгоджені суми податкових зобов`язань.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що податкові повідомлення-рішення, якими Позивачу нараховано зобов`язання, щодо яких сформовано спірну податкову вимог, були ним оскаржені в судовому порядку, не набули статусу узгоджених та за результатами судового розгляду визнані протиправними і скасовані рішенням суду у справі № 640/15008/20, яке набрало законної сили.

Разом з тим, ГУ ДПС у м. Києві було відповідачем у вказаній судовій справі № 640/15008/20 та, відповідно, було обізнано щодо вказаних обставин.

Крім того, колегія суддів у сукупності з наведеними обставинами приймає до уваги й те, що податкові повідомлення-рішення, щодо зобов`язань по яким Позивачу нараховано спірну податкову вимогу, фактично були ним отримані лише 26.06.2020, а не 03.05.2019, як стверджував контролюючий орган.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги та вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що податкові повідомлення-рішення, на підставі яких сформовано оскаржувану ним податкову вимогу в розумінні законодавства вважаються врученими Позивачу 03.05.2019, але з огляду на все вищевикладене, це не спростовує наявності підстав для скасування оскаржуваної у цій справі податкової вимоги.

У контексті аналізу наведених доводів Апелянта, судова колегія зазначає, що податковим законодавством регламентовано повноваження контролюючих органів самостійно скасувати податкову вимогу, але ГУ ДПС в м. Києві таким повноваженням не скористалося навіть після того, як Позивач розпочав відповідну процедуру судового оскарження ППР.

Таким чином, залишення в силі оспорюваної Позивачем у цій справі податкової вимоги, нарахованої за ППР, що визнані судом у справі № 640/15008/20 протиправними і скасовані, фактично призведе до безпідставного стягнення з Позивача відповідних коштів.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Доводи Відповідача про те, що згідно з відомостями в інтегрованій картці Позивача за ним також обліковується борг зі сплати транспортного податку в розмірі 21250,00 грн, спростовуються матеріалами справи.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, судова колегія також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби в м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2021 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати, які були понесені позивачем, відповідно до ст. 139 КАС України, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 19 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

І.В. Федотов