Справа № 380/9086/21
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/9086/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 88% до 50% суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді, при здійсненні перерахунку з 19.02.2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки ТУ ДСА України у Львівській області №436 від 04.03.2020 року починаючи від 19.02.2020;

- зарахувати до загального стажу роботи на посаді судді половину строку навчання у вищому юридичному закладі та період проходження військової служби згідно постанови Старосамбірського районного суду від 28.12.2010.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 у справі №380/6317/20 (законної сили набрало 14.01.2021), яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі даних довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області №436 від 04.03.2020 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. Вказує, що на виконання вищезгаданого рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України, згідно рішення від 26.01.2021 було здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки ТУ ДСА України у Львівській області №436 від 04.03.2021, починаючи з 19.02.2020 із врахуванням стажу роботи на посаді судді 24 роки 02 місяці 20 днів, однак суддівська винагорода, яку отримував у розмірі 88% зменшилась до 50%. Вказує, що до загального стажу роботи судді не зараховано термін навчання у вищому юридичному закладі та період проходження військової служби згідно постанови Старосамбірського районного суду Львівської області від 28.12.2010. Зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 були визнані неконституційними, зокрема, частини 3 ст.141 Закону України «Про судоустрій та Статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ, які передбачали зменшення розміру щомісячного грошового утримання судді. При цьому Конституційний Суд України визначив порядок виконання рішення, відповідно до якого частина 3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 03.02.2015 року №213-VІІІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість, застосуванню підлягає частина 3 ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VІ до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VІІІ, а саме, «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, розмір щомісячного довічного грошового утриманню збільшується на 2% заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання». Вважає, що дії відповідача у здійсненні такого перерахунку є протиправними і зумовили звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 09 червня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У поданому суду відзиві відповідач проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. По суті позовних вимог зазначає, що оскільки рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-рп/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) ряд положень розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 зі змінами, зокрема пункт 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, яким було введено диференціацію у визначенні розміру суддівської винагороди та розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в залежності від проходження кваліфікаційного оцінювання, визнано неконституційним та втратив чинність з дня ухвалення цього рішення. Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України даного рішення Закон № 1402 не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці та відсоткової ставки 80%. Таким чином, на переконання відповідача, діючою нормою є ч.3 ст. 142 Закону № 1402, яка передбачає, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Для застосування розміру 88 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який просить позивач, немає підстави, оскільки зазначений розмір було передбачено Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІ. Але, з 18.02.2020 з моменту проголошення Рішення № 2-р/2020 від 18.02.2020, Закон України "Пре судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІ в частині регулювання щомісячного грошового утримання, втратив чинність. Таким чином, неможливо використовувати для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання одночасно складові, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50% суддівської винагороди, стаж суддівської роботи становить 24 роки 02 місяці 20 днів (а.с.5).

Вказаний перерахунок пенсії здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 у справі №380/6317/20 (законної сили набрало 14.01.2021), згідно рішення від 26.01.2021 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки ТУ ДСА України у Львівській області №436 від 04.03.2021 року, починаючи з 19.02.2020 року із врахуванням стажу роботи на посаді судді 24 роки 02 місяці 20 днів, суддівська винагорода - 50%.

Згідно постанови Старосамбірського районного суду Львівської області від 28.12.2010 у справі №2-а-177 пенсійний фонд зобов`язано до загального стажу роботи судді зарахувати термін навчання у вищому юридичному закладі та період проходження військової служби.

Листом від 07.05.2021 № 5219-4371/Т-52/8-1300/21 на скаргу позивача повідомив, що перерахунок пенсії здійснено з урахуванням 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (а.с.3-4).

Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо перерахунку пенсії з урахуванням 50 % суддівської винагороди судді, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон №1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Згідно із частиною першою статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до частини другої зазначеної статті Закону № 1402-VI суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з тим, Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди, а також щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 25 розділу XII Закону № 1402-VIII було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України Про судоустрій і статус суддів (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 по справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів від 2 червня 2016 року №1402-VIII, вказаний пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнаний неконституційним.

Відповідно до ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 16.06.2020 у зразковій справі № 620/1116/20 (щодо перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці).

Відтак, на спірні правовідносини розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII.

Судом встановлено, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 24 роки 02 місяці 20 днів.

За таких обставин, беручи до уваги вимоги ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, відповідачем з 19.02.2020 протиправно проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача виходячи із розміру 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а не 58 %, де за 4 роки стажу понад 20 років нараховується по 2 %.

Водночас, посилання позивача на необхідність застосування розміру 88 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, під час проведення перерахунку пенсії позивачу, суд вважає помилковими, оскільки такий відсоток розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді був визначений відповідачем в порядку, передбаченому Законом "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI, та який відрізняється від порядку визначення розміру довічного грошового утримання, встановленого чинним Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII та на підставі якого позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці з 19.02.2020.

Така відмінність полягає в тому, що Законом № 2453-VI розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначався у відсотках (80% і більше), виходячи із суддівської винагороди працюючого судді, зокрема з окладу у розмірі 15 мінімальних заробітних плат (з урахуванням рішення КСУ від 04.12.2018 № 11-р/2018), на відміну від положень Закону № 1402-VIII, який передбачає зовсім інші базові показники суддівської винагороди, виходячи з окладу працюючого судді, в даному випадку місцевого суду, - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (ст. 135), а також інший розмір довічного утримання судді у відставці 50% і більше від суддівської винагороди (ч.3 ст.142).

Як встановлено з матеріалів справи, позивачу проведено перерахунок грошового утримання судді у відставці на підставі ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII. Водночас, частиною третьою цієї статті визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Слід зазначити, що вказана норма неконституційною не визнавалась.

Слід також звертає увагу й на тому, що перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці позивачу проведено відповідно до вимог Закону №1402-VIII та рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020, а тому до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми саме цього Закону, а не вибірково з різних законів.

Таким чином, підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 88% відсутні.

При цьому судом враховано правову позицію Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у аналогічній справі №580/585/21 адміністративне провадження №К/9901/25475/21

Судом враховано, що визначення розміру довічного грошового утримання позивача на підставі норм Закону № 1402-VIII (50% і більше) здійснено протиправно відтак з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 58% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки ТУ ДСА України у Львівській області №436 від 04.03.2020 починаючи від 19.02.2020.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Водночас, згідно з пунктом 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд керується принципом ефективності захисту такого права, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом.

Щодо вимоги про зарахування до загального стажу роботи на посаді судді половину строку навчання у вищому юридичному закладі та період проходження військової служби згідно постанови Старосамбірського районного суду від 28.12.2010, суд зазначає наступне.

Статтею 137 Закону 1402 визначено, що до стажу роботи на посаді судді (який впливає на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (ч. 2 цієї статті).

Згідно вищезазначеного, до стажу роботи на посаді судді який впливає на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не зараховується половина строку навчання у вищому юридичному закладі та період проходження військової служби.

Таким чином суд дійшов висновку, що є безпідставним посилання позивача щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання у вищому юридичному закладі та період проходження військової служби згідно постанови Старосамбірського районного суду від 28.12.2020 року для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області № 436 від 04.03.2020, починаючи від 19.02.2020.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно -правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судовий збір відповідно до ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в сумі 454 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 при здійсненні перерахунку та виплаті такого за період з 19 лютого 2020 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) здійснити з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання із розрахунку 58% від винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно довідки №436 від 04.03.2020 виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Львівській області, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. В інших позовних вимогах відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) сплачений судовий збір в сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні, 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 19.10.2021.

Суддя Коморний О.І.