Справа № 160/14950/20
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБогатинської К.В.,
представника позивача представника відповідача представника третьої особи Біжко Ю.О., Зайцевої А.О., Риженко М.С.,
12.11.2020 ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №423051 від 15.06.2015 р. за 2015 рік на суму 297,22 грн.;
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані протиправністю оскаржених податкових повідомлень-рішень. Так, позивач зазначила, що за спірними податковими повідомленнями-рішеннями позивачу нараховані податкові зобов`язання зі сплати орендної плати з фізичних осіб за 2015-2020 рр. по земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , згідно укладеного між позивачем та Дніпропетровською міською радою договору оренди землі від 13.08.2004. Разом з тим, як стверджує ОСОБА_1 , з 31.03.2015 нею відчужено (продано) житловий будинок і земельну ділянку за означеною адресою на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НФ Консалтінг ПЛЮС». Враховуючи наведене, позивач вважає, що після укладення відповідних договорів купівлі-продажу та державної реєстрації права власності на житловий будинок і земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_1 , позивач не є власником означених об`єкта та землі, у зв`язку з чим контролюючим органом незаконно нараховано їй податкові зобов`язання за спірними податковими повідомленнями-рішеннями.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки відповідач при прийнятті оскаржених податкових повідомлень-рішень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Представник позивача у судовому засіданні 20.04.2021 позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні 20.04.2021 заперечив проти задоволення позовної заяви, просив відмовити у її задоволенні повністю.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у судовому засіданні від 20.04.2021 заперечив проти задоволення позовної заяви, просив відмовити у її задоволенні повністю.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та представника третьої особи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, судом встановлено таке.
На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна, інші об`єкти інфраструктури, які зазначені в акті приймання-передачі земельної ділянки. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час укладання цього договору становить 272 462 грн. 78 коп. (п. 2.1, п. 2.2, п. 2.3 договору).
31.03.2015 між ОСОБА_1 (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НФ Консалтінг Плюс» (Покупець) укладено:
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 35683459 від 31.03.2015) 31.03.2015 до означеного реєстру внесено відомості про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «НФ Консалтінг Плюс» на житловий будинок малої поверховості, загальною площею 517,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Контролюючими органами, правонаступником яких є Головне управління ДПС у Дніпропетровській області були сформовані податкові повідомлення-рішення (форми "Ф"):
- податкове повідомлення-рішення за №423051 від 15.06.2015, згідно з яким Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за податковий період 2015 рік в сумі 297, 22 грн.;
Не погодившись із вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Згідно із приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Відповідно до п.п.16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
У п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Положеннями п.п. 14.1.72, 14.1.73 п.14.1 ст. 14 ПК України визначено, що земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Відповідно до п.п. 269.1.1, 269.1.2 п.269.1 ст.269 ПК України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно з п. 270.1 ст. 270 ПК України, об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають за приписами ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
З огляду на п.287.1 ст.287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Відповідно до пп. 287.6, 287.7 ст.287 ПК України, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.
У разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).
Пунктом 288.1 статті 288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Згідно з п.п.288.2, 288.3 ст.288 ПК України, платником орендної плати є орендар земельної ділянки.
Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
Відповідно до п. е ч.1 ст.141 Земельного кодексу України (далі ЗК України), підставами припинення права користування земельною ділянкою є: набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.
Частинами 1, 2 статті 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно із ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV від 06.10.1998, до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
Відповідно до абз. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.
Таким чином, припинення договору оренди з підстав набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, встановлено законом та не залежить від волі сторін, оскільки перехід права користування земельною ділянкою, на якій розміщені придбані будівлі, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, прямо передбачено Земельним кодексом України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.05.2020 у справі №802/4133/15-а.
Суд зауважує, що у розумінні положень п.п. 14.1.73, п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14, п.п. 269.1.1, п.п. 269.1.2 п. 269.1 ст. 269, п.п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270, п. 287.7 ст. 287 ПК України, платником орендної плати є землекористувач, при цьому обов`язок зі сплати орендної плати виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права користування земельною ділянкою і триває до часу припинення (переходу) такого права.
Якщо фізичною чи юридичною особою набуто право власності на будівлю або його частину, які розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Отже, плата за землю здійснюється особою, яка володіє відповідним речовим правом на земельну ділянку (правом власності або правом користування), а тому з часу набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю чи споруду.
Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду наведеною у постановах від 12.06.2018 у справі №815/5779/15, від 19.06.2018 у справі №822/2696/17.
Отже, суд враховує, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.
Таким чином, з 31.03.2015 ОСОБА_1 перестала бути власником чи користувачем об`єкта нерухомості та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
Наведене підтверджується наданими ОСОБА_1 разом із позовною заявою копіями наступних документів, а саме:
Натомість, відповідач у відзиві на адміністративний позов стверджує, що проданий позивачем об`єкт нерухомості знаходиться саме на земельній ділянці - 121010000:06:033:0068.
Вищенаведене свідчить про те, що контролюючим органом невірно розраховано суму плати за землю, оскільки ним не враховано особу платника.
Таким чином, з моменту набуття права власності ТОВ «НФ Консалтінг Плюс» з 31.03.2015 на об`єкти нерухомості і земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , право оренди означеної земельної ділянки у позивача припинилося, що зумовлює відсутність у ОСОБА_1 обов`язку зі сплати орендної плати з часу державної реєстрації права власності ТОВ «НФ Консалтінг Плюс» на земельну ділянку та розташоване на ній нерухоме майно, за вищезазначеною адресою, а саме: з 31.03.2015.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заявлені ОСОБА_1 до суду позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.
Згідно із приписами статті 132 КАС адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 КАС України, з огляду на те, що позовну заяву ОСОБА_1 задоволено повністю, суд доходить до висновку, що сума сплаченого позивачем судового збору за подачу адміністративного позову до суду підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. 132, 139, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №423051 від 15.06.2015 (форми "Ф").
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №188-1303 від 04.07.2016 (форми "Ф").
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №1004298/1-1311-0465 від 24.04.2018 (форми "Ф").
Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ ВП 44118658) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 3462 (три тисячі чотириста шістдесят дві) грн. 08 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 30 квітня 2021 року.

Суддя О.В. Царікова