Справа № 158/1789/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 158/1789/21 пров. № А/857/16243/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Матковської З.М., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 липня 2021 року, ухвалене суддею Польовою М.М. у м. Ківерці без участі сторін. у справі № 158/1789/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача інспектора роти № 1 батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенанта поліції Войцеховської Софії Віталіївни про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 336753 від 21 червня 2021 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 липня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП підтверджується даними приладу вимірювання швидкості «TruCam».

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Таку позицію обґрунтовує тим, що дані приладу вимірювання швидкості «TruCam» не містять прив`язки до знаходження дорожнього знаку про початок населеного пункту, а також тим, що прилад вимірювання швидкості «TruCam» знаходився у руках поліцейського, що може дати більшу похибку ніж допустимо передбачену. Крім цього позивач звернув увагу на те, що відповідач порушив його право на захист, оскільки не надав можливості скористатись допомогою адвоката при розгляді справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 21 червня 2021 року відповідач прийняв постанову серії ДП18 № 336753 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

За змістом цієї постанови, позивач 21 червня 2021 року о 11 год. 55 хв., на автомобільній дорозі Н22 с.Дерно 118 км, керуючи транспортним засобом Land Cruiser Prado, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті зі швидкістю 79 км/год. перевищивши встановлене обмеження швидкості на 29 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України. Оскаржувана постанова містить посилання на те, що швидкість руху позивача вимірювалась за допомогою вимірювача швидкості руху TruCAM ТС000607.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд встановив те, що на підтвердження порушення позивачем швидкості руху відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, надав інформацію зафіксовану приладом вимірювання швидкості «TruCam» серії ТС000607.

Згідно з ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Апеляційний суд, на підставі відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції встановив, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач виявив бажання скористатись правовою допомогою адвоката, про що усно заявив інспектору поліції.

Однак, інспектором поліції не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Тому апеляційний суд вважає, що такими діями інспектор порушив право особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, на захист, внаслідок чого порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Апеляційний суд вважає, що порушення права особи на захист є підставою для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення і направлення справи на новий розгляд до компетентного органу, а саме - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи та порушенням норм процесуального права, апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати.

При цьому, апеляційний суд вважає, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, шляхом скасування оскарженої постанови та направлення справи про адміністративне правопорушення до компетентного органу на новий розгляд

Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Апеляційний суд встановив те, що за подання адміністративного позову позивач сплатив 454 грн., а за подання апеляційної скарги 681 грн.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 1135 грн. судового збору.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частинами 4-6 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Апеляційний суд встановив те, що позивач сплатив за правничу допомогу у суді першої інстанції 2000 грн. та у суді апеляційної інстанції 2000 грн.

Відповідач, відповідно до частини 6 статті 134 КАС України не заперечив проти розміру судових витрат, які поніс позивач у суді першої та апеляційної інстанцій, а тому, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4000 грн. витрат, які поніс позивач на правову допомогу у суді першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ч. 2 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 липня 2021 року в справі № 158/1789/21 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 336753 від 21 червня 2021 року та направити справу про адміністративне правопорушення на новий розгляд до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1135,00 грн. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень 00 копійок) та витрат на правничу професійну допомогу в сумі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді З. М. Матковська
Р. П. Сеник
Повний текст постанови складений 21.10.2021 року