Справа № 440/3700/21
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 р.Справа № 440/3700/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Курило Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представника позивача Ступнік С.В.,

представника відповідача Чайка М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 року, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 13.07.21 року по справі № 440/3700/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрник-LTD"

до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрник-LTD" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправною відмову щодо підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрник-LTD", оформлену листом №10026/6/16-31-18-12-20 від 24.03.2021 та зобов`язання відновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Аграрник-LTD" статус платника єдиного податку четвертої групи з 1 січня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що дії відповідача щодо виключення господарства з реєстру платників єдиного податку четвертої групи на 2021 рік суперечать нормам чинного законодавства України, оскільки відповідачем застосовані положення пп. 291.5-1.3 п. 291.5-1 ст. 291.5-1 Податкового кодексу України, що не стосуються випадків коли юридична особа вже є платником єдиного податку четвертої групи, включена до реєстру платників єдиного податку та подає документи для підтвердження цього статусу.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрник-LTD" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Головного управління ДПС у Полтавській області щодо підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрник-LTD", оформлену листом №10026/6/16-31-18-12-20 від 24.03.2021.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Полтавській області відновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Аграрник-LTD" статус платника єдиного податку четвертої групи з 1 січня 2021 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код ВП: 44057192) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрник-LTD" (вул. Решетилівська, 2-а, с. Сухорабівка, Решетилівський район, Полтавська область, 38432, ідентифікаційний код 31389299) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4540,00 грн /чотири тисячі п`ятсот сорок гривень/ та на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн /дві тисячі гривень/.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилався на те, що станом на 01.01.2021 в інтегрованій карточці платника податків ТОВ "Аграрник-LTD" по коду бюджетної класифікації 18010600 (оренда плата з юридичних осіб) обліковується податковий борг в сумі 0,40 грн., який виник в результаті часткової сплати самостійно нараховнаої суми податку відповідно поданої податкової декларації з плати за землю № від 08.02.2020 по строку 30.12.2020. Податковий борг погашений платником 03.02.2021. У зв`язку із порушенням п.291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України, Головне управління ДПС у Полтавській області прийняло рішення про відмову у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи (включенню до реєстру) ТОВ "Аграрник-LTD" на 2021 рік. Отже, враховуючи п.п.291.5.-1.3 п.291.5 ст.291 Податкового кодексу України позивачеві скасовано статус платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2021.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував посилаючись на її необгрунтованість.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач зареєстрований як юридична особа, перебуває на обліку як платник податків. До 01.01.2021 позивач був платником єдиного податку четвертої групи.

Листом Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області №10026/6/16-31-18-12-20 від 24.03.2021 повідомлено позивача, що станом на 01.01.2021 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрник-LTD" обліковується податковий борг в розмірі 0,4 грн. В зв`язку з чим, відповідач відмовляє у підтвердженні статусу платника єдиного податку 4 групи на 2021 рік.

Вважаючи свої права порушеними такою відмовою, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваної відмови, оформленої листом №10026/6/16-31-18-12-20 від 24.03.2021.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України, правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлені Розділом XIV цього кодексу.

За змістом пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пункт 291.3 статті 291 Кодексу визначає, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За визначенням пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема: четверта група сільськогосподарські товаровиробники: а) юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Так, позивач впродовж 2020 року був платником єдиного податку четвертої групи, що відповідачем не заперечується.

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.4 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України.

Згідно підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Під час судового розгляду справи встановлено, що позивачем подані податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік від 05.02.2021 № ; загальна податкова декларація платника єдиного податкучетвертої групи на 2021 рік від 05.02.2021р. № ; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробника від 31.01.2021р. № ), яким відповідно до пояснень представника відповідача присвоєно статус "історія подання".

Разом із тим, з листа №10026/6/16-31-18-12-20 від 24.03.2021 встановлено, що враховуючи наявність станом на 01.01.2021 податкового боргу в сумі 0,4 грн, позивачу відмовлено у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

При цьому, наявність податкового боргу є єдиною підставою для не підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

Водночас позиція податкового органу, яка зводиться до наявності податкового боргу, як підстави для відмови у підтверджені статусу платника єдиного податку з посиланням на норми підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України є помилковою, оскільки ці норми встановлюють умови за якими суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи. Умовою, яка виключає набуття цього статусу, серед іншого, є податковий борг станом на 1 січня базового (звітного) року, і ця умова не стосуються підтвердження статусу такого платника.

Колегія суддів зазначає, що наявність боргу на перше січня поточного року є підставою для відмови у набутті статусу платника єдиного податку лише для тих хто вперше набуває цей статус.

За правилами пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України групу платників єдиного податку запроваджено для сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Відповідно до підпункту 291.5.-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

На підставі статті 299 Податкового кодексу України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до пункту 299.6 статті 299 Податкового кодексу України встановлено, що підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:

1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;

2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;

3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Згідно пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

За правилами пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Таким чином, контролюючий орган тільки під час проведення документальної перевірки позивача, встановивши обставини, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), повинен прийняти рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Доказів проведення документальної перевірки позивача, а також прийняття рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, відповідачем ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції суду не надано.

Для тих суб`єктів господарювання, які вже були платниками єдиного податку, відповідно до пункту 8 статті 298.2.3 Податкового кодексу України, податковий борг може бути підставою для втрати цього статусу лише у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Колегія суддів зазначає, що у разі наявності такого боргу платник може добровільно відмовитись від знаходження на спрощеній системі оподаткування. Або безстрокова реєстрація платником єдиного податку може бути анульована за рішенням відповідного контролюючого органу. Проте, матеріали справи не містять рішень відповідача про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку 4 групи.

Так, рішення про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку може бути прийняте з вичерпних підстав, передбачених пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, до яких не належить заборона, передбачена підпунктом 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу.

Враховуючи те, що відповідачем не проводилася документальна перевірка Товариства, відсутність доказів наявності підстав для анулювання реєстрації платником єдиного податку, визначених у пункті 299.10 статті 299 ПК України, а також враховуючи те, що не приймалося рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, колегія суддів дійшла висновку, що Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області без належних на те підстав відмовило позивачу в підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

Аналогічна позиція суду викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 19.12.2019 у справі №810/3682/15, від 10.12.2019 у справі №806/499/16, від 27.06.2019 у справі №806/1086/17, від 20.06.2019 у справі №822/1807/17, від 05.03.2019 у справі №822/1676/18, які в силу вимог ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховані судом під час перегляду рішення в суді апеляційної інстанції.

Отже, непроведення щодо позивача документальної перевірки та не прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи, позбавлення позивача такого статусу листом №10026/6/16-31-18-12-20 від 24.03.2021, є протиправним, а тому не може створювати юридично зобов`язуючих наслідків для позивача.

Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.03.2019 у справі №818/606/17, в якій, зокрема, зазначено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу виключно у встановлених законом випадках.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку четвертої групи).

Колегією суддів під час розгляду справи документального підтвердження жодної із обставин, визначених у п. 299.10 ст. 299 ПК України, відносно позивача не встановлено.

Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 05 жовтня 2021 року у справі №815/1764/16.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є визнання протиправною відмову Головного управління ДПС у Полтавській області щодо підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрник-LTD", оформлену листом №10026/6/16-31-18-12-20 від 24.03.2021 та зобов`язання Головного управління ДПС у Полтавській області відновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Аграрник-LTD" статус платника єдиного податку четвертої групи з 1 січня 2021 року.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 4540,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №609 від 08 квітня 2021 року.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи ухвалення судом у цій справі рішення про задоволення позовних вимог та положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з суб`єка владних повноважень понесених позивачем витрати на сплату судового збору у розмірі 4540,00 грн.

В частині солідарного стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини четвертої 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, в підтвердження понесених позивачем витрат на парвничу допомогу останнім надано до суду угоду про надання адвокатських послуг (професійної правничої допомоги) №37 від 02 квітня 2021, оригінал ордеру на надання правничої (правової) допомоги, копії: свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, детального опису робіт (професійної правничої допомоги), платіжного доручення № 610 від 08 квітня 2021 року з призначенням платежу "Адвокатські послуги зг.дог. №37 02.04.20".

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії адвоката з приводу консультації з клієнтом щодо попереднього опрацювання матеріалів, попередньої консультація щодо характеру спірних правових відносин, робота з замовником, опрацювання законодавчої бази, вивчення судової практики з спірного питання, робота з держреєстрами, формування правової позиції фактично є діями з виконанням робіт з підготовки позовної заяви у даній справі.

Також, позивач не скористався своїм правом надання відповіді на відзив, як і не надав доказів на підтвердження фактичного понесення транспортних витрат. Крім того, представник позивача приймав участь у судових засіданнях, що відбувались 18 травня та 17 червня 2021 року та тривали в середньому по 10 хвилин кожне, відтак включенню до розрахунку підлягають лише витрати в частині участі в таких судових засіданнях.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи, а тому розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката має бути зменшений та складати 2000 грн є обгрунтованим.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 року по справі № 440/3700/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Курило С.С. Рєзнікова

Повний текст постанови складено 22.10.2021 року