Справа № 160/12288/20
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 160/12288/20

адміністративне провадження № К/9901/36551/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів: Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року

у справі №160/12288/20

за позовом ОСОБА_1

до Генерального прокурора Венедіктової Ірини Валентинівни

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Генерального прокурора Венедіктової Ірини Валентинівни, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Генерального прокурора Венедіктової Ірини Валентинівни, що проявилася у невиконанні вимог Конституції України та Закону України «Про звернення громадян», зокрема щодо вчасної, об`єктивної і всебічної перевірки звернень ОСОБА_1 від 06 березня 2020 року, 10 квітня 2020 року, 03 квітня 2020 року, 23 березня 2020 року, 28 серпня 2020 року, письмового повідомлення про результати їх перевірки і суть прийнятого рішення;

- зобов`язати Генерального прокурора Венедіктову Ірину Валентинівну провести об`єктивну і всебічну перевірку звернень ОСОБА_1 від 06 березня 2020 року, 10 квітня 2020 року, 03 квітня 2020 року, 23 березня 2020 року, 28 серпня 2020 року та надати відповіді на всі питання, викладені у цих зверненнях упродовж строків, визначених статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Генерального прокурора Венедіктової Ірини Валентинівни, щодо непроведення вчасної, об`єктивної і всебічної перевірки звернень ОСОБА_1 від 06 березня 2020 року, 10 квітня 2020 року, 03 квітня 2020 року, 23 березня 2020 року, 28 серпня 2020 року, ненадання письмового повідомлення про результати їх перевірки і суть прийнятого рішення.

Зобов`язано Генерального прокурора Венедіктову Ірину Валентинівну провести об`єктивну і всебічну перевірку звернень ОСОБА_1 від 06 березня 2020 року, 10 квітня 2020 року, 03 квітня 2020 року, 23 березня 2020 року, 28 серпня 2020 року та надати відповіді на всі питання, викладені у цих зверненнях упродовж строків, визначених статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».

В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року задоволено апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

07 жовтня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року у справі №160/12288/20.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи стосовно оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Предметом розгляду цієї справи є визнання протиправною бездіяльність Генерального прокурора Венедіктової Ірини Валентинівни щодо вчасної, об`єктивної і всебічної перевірки звернень позивача та письмового повідомлення про результати їх перевірки і суть прийнятого рішення, отже дана справа віднесена до категорії справ незначної складності.

Враховуючи, що дана справа відноситься до категорії справ незначної складності, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги про наявність одного з випадків, визначених підпунктами «а-г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та обґрунтувати посилання на конкретний підпункт.

Оскаржуючи судове рішення, прийняте у справі незначної складності та розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, позивач зазначає про наявність підстав, передбачених підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають перегляду в касаційному порядку.

Так, у касаційній скарзі позивач вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з питань застосування положень Конституції України, Закону України «Про доступ до публічної інформації», та Закону України «Про інформацію» в частині, що стосується обов`язку розпорядника інформації надавати відповідь на запит іншої особи вчасно, об`єктивно і всебічної перевірену інформацію.

Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи касаційної скарги з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження позивач жодним чином не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Твердження заявника касаційної скарги, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, не підтверджені належними доказами та не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів або свідчили про наявність заінтересованості необмеженої кількості осіб в результатах розгляду саме цієї справи.

Отже, наведені відповідачем в касаційній скарзі обставини є загальними і в контексті обставин справи не дають підстав для висновку, що саме ця справа становить значний суспільний інтерес чи стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Разом з тим, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції.

З огляду на наведене, у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 12, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року у справі №160/12288/20.

2. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук

Л.О. Єресько

Ж.М. Мельник-Томенко

Судді Верховного Суду