Справа № 120/8975/21-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 р. Справа № 120/8975/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в м. Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року засобами поштового зв`язку до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (відповідач, ГУ ПФУ у Вінницькій області) в якій позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в неврахуванні періодів роботи з 04.06.1976 по 25.10.1979 та з 01.12.1981 по 08.09.1989 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком та зобов`язати відповідача зарахувати вищевказані періоди роботи до трудового стажу позивача.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в квітні 2021 року звернувся до відповідача із заявою про підрахунок стажу для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". За результатами розгляду даної заяви відповідач надав довідку за № 0200-0215-8/32870 від 31.05.2021, згідно якої останній не зарахував до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком періоди його трудової діяльності з 04.06.1976 по 25.10.1979 та з 01.12.1981 по 08.09.1989 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці вказаної трудової книжки відсутня печатка підприємства, яка відкрила вищезазначену трудову книжку. На переконання позивача, необґрунтоване неврахування зазначених періодів його роботи до страхового стажу суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує його право на належний соціальний захист.

Ухвалою від 10.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня її вручення для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Цією ж ухвалою витребувано у відповідача додаткові докази, необхідні для розгляду справи.

31.08.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. №53430/21), згідно якого ГУ ПФУ у Вінницькій області заперечує проти заявлених позовних вимог та вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Так, найперше, на що наголошує представник відповідача, це те, що позивач із заявою про призначення пенсії до органів пенсійного фонду не звертався, а тому наразі відсутній спір щодо права позивача на призначення пенсії за віком. При цьому довідка щодо незарахування стажу позивачу від 31.05.2021 була видана за зверненням останнього з метою підтвердження його страхового стажу у зв`язку із призначенням допомоги по безробіттю в центрі зайнятості. Щодо суті самого спору, то відповідач зазначає, що до загального трудового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 04.06.1976 по 25.10.1979 та з 01.12.1981 по 08.09.1989 з огляду на відсутність на титульній сторінці трудової книжки відтиску печатки підприємства на якому трудова книжка заповнювалась вперше, що є обов`язковим реквізитом згідно Інструкції №58. Окрім того, відповідач вказав, що підтвердити спірні періоди трудової діяльності позивача відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 року N 22-1, іншими документами (довідками) немає змоги, позаяк такі документи по Могилів-Подільському МРСУ підприємство, де позивач працював у спірні періоди, до архіву не передавались. У зв`язку із відсутністю страхового стажу позивача для призначення пенсії за віком, пенсійний орган переконаний, що в межах спірних правовідносин діяв правомірно у відповідності до чинного законодавства України, а тому у задоволені вимог адміністративного позову просить відмовити у повному обсязі.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до відділу обслуговування громадян № 13 (сервісний центр) ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про підрахунок стажу з метою подання довідки про стаж до Могилів-Подільського міськрайонного центру зайнятості.

За результатами розгляду такої заяви, довідкою ГУ ПФУ у Вінницькій № 0200-0215-8/32870 від 31.05.2021 позивача повідомлено про відмову у зарахуванні до страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком періодів його трудової діяльності з 04.06.1976 по 25.10.1979 та з 01.12.1981 по 08.09.1989 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 . Мотивами прийняття такого рішення слугувало те, що на титульній сторінці вказаної трудової книжки відсутній відтиск печатки організації, яка відкрила трудову книжку, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58, а підтвердити спірний трудовий стаж у інший спосіб неможливо з огляду на відсутність відповідних доказі у архівних установах.

Вважаючи, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу період його роботи з 04.06.1976 по 25.10.1979 та з 01.12.1981 по 08.09.1989, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року N 1058-IV (далі також Закон від 09.07.2003 N 1058-IV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 N 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 N 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 N 1058-IV).

Статтею 26 Закону від 09.07.2003 N 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Отже, з вище зазначеного вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону від 09.07.2003 N 1058-IV.

Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 N 1788-XII (далі Закон від 05.11.91 N 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі Порядок N 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 року по справі N 235/805/17, від 06.12.2019 року по справі N 663/686/16-а, від 06.12.2019 року по справі N 500/1561/17, від 05.12.2019 року по справі N 242/2536/16-а.

Так, на момент внесення у трудову книжку позивача спірних записів (N 1 - N 4) у період з 1976 по 1989 роки, була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях затверджена постановою Госкомтруда СРСР від 20.06.1974 № 162 ( далі Інструкція № 162).

Підпунктом 1.1. Інструкції № 162 було встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Відповідно до пп 2.10. - 2.11 Інструкції № 162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Освіта - середня, середня спеціальна і вища - вказується тільки на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома).

Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіту також може бути проведена лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу і т.п.).

Професія або спеціальність записується у трудовій книжці на підставі документа про освіту або іншого належним чином оформленого документа.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Подібні правові приписи містить і діюча Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58, пунктом 4.1 якої передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Як слідує зі змісту довідки за № 0200-0215-8/32870 від 31.05.2021 про відмову у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів його діяльності з 04.06.1976 по 25.10.1979 та з 01.12.1981 по 08.09.1989 в Могилів-Подільському МРСУ, підставою для не зарахування позивачу вищезазначених періодів його роботи слугував факт відсутності відтиску печатки, на титульній сторінці трудової книжки серії НОМЕР_1 , в якій такі записи містяться.

Проте, на переконання суду, такі висновки відповідача є безпідставними та необґрунтованими.

Так, з досліджених матеріалів справи, зокрема копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 04.06.1976, судом встановлено, що роботодавцем вчинено записи про те, що 04.06.1976 позивача прийнято робочим на Могилів-Подільському МРСУ на підставі наказу № 47 від 04.06.1976 (запис №1) та 25.10.1979 року звільнено з роботи з відповідної посади у зв`язку із службою в радянські армії на підставі наказу № 161 від 25.10.1979 (запис № 2). В подальшому 01.12.1981 згідно наказу №114 від 01.12.1981 позивача прийнято на Могилів-Подільське МРСУ газоелектрозварювальником (запис № 3). 01.08.1983 згідно наказу №41 від 01.08.1983 ОСОБА_1 переведено на посаду водія на цьому ж підприємстві (запис № 4). 08.09.1989 позивача звільнено за власним бажання на підставі наказу № 49 від 08.09.1989 з Могилів-Подільського МРСУ (запис № 5).

При цьому, під такими записами в трудовій книжці містяться відтиски печатки установи, якою зроблені такі записи,

З огляду на викладене суд зазначає, що трудова книжка позивача в частині записів № 1-5, які охоплюють спірний період трудової діяльності позивача, заповнена відповідно до Інструкції № 162, записи в трудовій книжці про роботу позивача в періоди з 04.06.1976 по 25.10.1979 та з 01.12.1981 по 08.09.1989 відповідають вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому, чітку дату звільнення з роботи за власним бажанням позивача, номери наказів та їх дати, посаду на якій працював позивач та відбиток печатки підприємства при прийнятті та звільненні з роботи.

Натомість, на переконання суду, відсутність відтиску печатки на титульній сторінці трудової книжки, не є тим недоліком трудової книжки чи записів у них, за наявності якого трудовий стаж позивача не може вважатися підтвердженим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі N 275/615/17 (К/9901/768/17).

Щодо посилань відповідача про неможливість підтвердити спірні періоди трудової діяльності позивача згідно архівних довідок, або інших документів, то суд зазначає, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами для підтвердження його трудового стажу, а відтак необхідності їх підтвердження іншими доказами не вбачається.

Разом із тим, суд додатково зазначає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

Крім того, Верховний Суд у іншій постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Європейський суд з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04, рішення від 20.10.2011 року) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Підсумовуючи, суд доходить висновку, що спірні періоди роботи позивача з 04.06.1976 по 25.10.1979 та з 01.12.1981 по 08.09.1989 мають бути враховані при визначені страхового стажу позивача, оскільки підтверджують відповідні обставини трудової діяльності останнього, що визначені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 04.06.1976.

Крім іншого суд звертає увагу, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. А тому неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку таких документів, не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на соціальний захист та пенсійне забезпечення.

Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження того, що відмовляючи у зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи з 04.06.1976 по 25.10.1979 та з 01.12.1981 по 08.09.1989 він діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, добросовісно, тобто з забезпеченням усіх прав особи. Рішення не є пропорційним з огляду на те що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (ст. 46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямоване це рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію, періодів роботи з 04.06.1976 по 25.10.1979 та з 01.12.1981 по 08.09.1989.

За вказаних обставин, із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги - такими, що з урахуванням положень статті 245 КАС України належать до задоволення шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його трудової діяльності з 04.06.1976 по 25.10.1979 та з 01.12.1981 по 08.09.1989, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.06.1976.

При цьому суд вважає безпідставними твердження відповідача про те, що наразі право позивача не є порушеним, позаяк останнім не було подано до пенсійного органу заяви про призначення пенсії. В даному випадку суд враховує те, що надана відповідачем за результатами розгляду звернення позивача довідка від 31.05.2021 щодо стажу позивача, спричиняє для останнього певні негативні наслідки, позаяк стосується звуження його прав на наявність страхового стажу, що дає право на пенсію за віком.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За таких обставин та враховуючи, що поведінка відповідача, яка пов`язана із не зарахуванням певного періоду трудової діяльності позивача впливає на обрахунок страхового стажу, в тому числі і для наступного права на пенсію, суд доходить висновку про наявність порушеного права позивача в межах спірних правовідносинах.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість основних доводів сторін та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення позову.

З урахуванням вимог частини 1 статті 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 908,00 грн. належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо неврахування ОСОБА_1 періодів його роботи з 04.06.1976 по 25.10.1979 та з 01.12.1981 по 08.09.1989 до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 04.06.1976 по 25.10.1979 та з 01.12.1981 по 08.09.1989 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.06.1976 до загального страхового стажу.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 21.10.21.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович