Справа № 280/1506/21
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 280/1506/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року (суддя Татаринов Д.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 17.05.2021 року) в справі №280/1506/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання повторно розглянути заяву, -

в с т а н о в и в:

22.02.2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ПФУ в Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 16 жовтня 2020 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням наданих архівних довідок за №№ 174/03-17, 175/03-17, 176/03-17 та 177/03-17 від 18 листопада 2020 року, які підтверджують період роботи у колгоспі ім. ХХІ з`їзду КПРС Джанкойського району Кримської області з 05 грудня 1984 року по 1991 рік.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апеляційну скаргу подало ГУ ПФУ в Запорізькій області, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що згідно ч.1 ст. 26 Закону № 1058 з 01.01.2020 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи, зокрема, з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року не менше 27 років. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. При обчисленні стажу в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. В трудовій книжці колгоспника в графах 13,14 відсутній підпис особи, що засвідчує запис про відпрацьовані трудодні та печатка колгоспу, тому цей запис не має юридичної сили, оскільки не містить усіх необхідних реквізитів та відомостей. Підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати. Апелянт вказував, що позивачем було надано уточнюючі довідки та копії довідок №№ 174/03-17, 175/03- 17, 176/03-17 та 177/03-17 для підтвердження стажу роботи за період з 05.12.1984 по 1991 роки та про заробітну плату, видані 18.11.2020 адміністрацією Медведівського сільського поселення Джанкойського району Республіки Крим. Та органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, тобто на відповідність первинним документам. Апелянт вказував, що тимчасово окупованою територією визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Спірні довідки в силу вимог є недійсними і не створюють правових наслідків. Апелянт вказував, що зобов`язання повторно розглянути заяву від 16.10.2020 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням наданих архівних довідок за №№ 174/03-17, 175/03-17, 176/03-17 та 177/03-17 від 18.11.2020, які підтверджують період роботи у колгоспі ім. XXI з`їзду КПРС Джанкойського району Кримської області з 05.12.1984 по 1991 рік та висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення не узгоджуються із строками призначення пенсії, що встановлені ст. 45 Закону № 1058, п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Період роботи позивача в колгоспі ім. ХХІ з`їзду КПРС Джанкойського району Кримської області, Україна та отримана ним заробітна плата підтверджується відповідними доказами. Суд першої інстанції вказував, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Відсутність у позивача можливості надати відповідні довідки внаслідок знаходження архівного фонду колгоспу ім. ХХІ з`їзду КПРС Джанкойського району Кримської області на тимчасово непідконтрольній українській владі території, не позбавляє позивача права на отримання пенсії, а тому посилання відповідача на ті обставини, що спірна довідка була підписана посадовими особами органів влади на тимчасово окупованій території України, є безпідставними.

Відповідно до матеріалів справи, 16.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом від 27.10.2020 року № 0800-2077-8/56471 Головне управління ПФУ в Запорізькій області повідомило про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу - 27 років, наявність якого дає право на пенсію заявнику після досягнення 60 років, стаж роботи позивача згідно наданих документів 21 рік 07 місяців 13 днів, період робота з 05 грудня 1984 року по 31 липня 1999 року не враховано, оскільки в трудовій книжці колгоспника в графах 13, 14 відсутній підпис особи, що засвідчує запис про відпрацьовані трудодні та печатка колгоспу, відсутній запис про звільнення, засвідчений печаткою та підписом.

ОСОБА_1 з метою уточнення відомостей про стаж роботи здійснив запит до Медведівського сільського поселення Джанкойського району Республіки Крим (тимчасово окупована територія). ОСОБА_1 отримав архівні довідки №174/03-17, №175/03-17, №176/03-17 та №177/03-17 від 18.11.2020 року про підтвердження періоду роботи з 05 грудня 1984 року по 1991 рік в колгоспі ім. ХХІ з`їзду КПРС Джанкойського району Кримської області, Україна.

29.12.2020 року позивачем надано заяву до Головного управління ПФУ в Запорізькій області про прийняття уточнюючих довідок №174/03-17, №175/03-17, №176/03-17 та №177/03-17 за період роботи з 05 грудня 1984 року по 1991 рік, виданих 18 листопада 2020 року адміністрацією Медведівського сільського поселення Джанкойського району Республіки Крим з додаванням їх копій для підтвердження стажу роботи у період, який не враховано до його страхового стажу. Листом відповідача від 12.01.2021 року № 279-11877/Ф-02/8-0800/21 повідомлено про відсутність підстав для прийняття вказаних довідок у зв`язку з тим, що вищезазначені довідки видані підприємством, яке знаходиться на тимчасово окупованій території.

Згідно частин 1, 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж, це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Отже, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Позивач отримав довідки, які підтверджують його період роботи з 05 грудня 1984 року по 1991 рік в колгоспі ім. ХХІ з`їзду КПРС Джанкойського району Кримської області, Україна.

Відповідач має нарікання на юридичну силу наданих позивачем довідок, вважає їх неприйнятними, оскільки такі видані невизначеним суб`єктом, окупаційною владою.

Міжнародний суд ООН у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата, є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

У справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) Європейський суд з прав людини вказував, що для людей, що проживають на цій території, життя триває, і це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим.

Тобто не прийняття до уваги документів виданих окупаційною владою означає порушенням прав громадянина у тому числі на призначення та отримання пенсії. Неможливо створювати умови, коли через незалежні від особи обставини міждержавного конфлікту можуть бути порушені законні права та соціальні гарантії.

Верховний Суд у постанові від 22.10.2018 року у справі №235/2357/17 вказував, що у питанні визнання довідок, виданих на тимчасово окупованій території, суди можуть спиратися на так звані «намібійські винятки». Документи, видані окупаційною владою, можуть оцінюватися судом разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, якщо їх нехтування веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Суд апеляційної інстанції вказує, що позивач не повинен нести відповідальність у вигляді не призначення чи не отримання пенсії. Маючи документально підтверджений стаж роботи, позивач розраховує, що такий період роботи буде порахований пенсійним органом при призначенні пенсії та вплине на її можливість її призначення.

При вирішені спору суд апеляційної інстанції використовує правові позиції, висловлені Верховним Судом у постановах від 20.11.2019 року у справі №200/1085/19-а, 25.09.2019 року у справі №242/3533/16-а, від 06.03.2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року в справі №280/1506/21 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, відповідно до ст., ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова