Справа № 460/6698/21
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2021 року м. Рівне №460/6698/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гудими Н.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Керівника Вараської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації
доЗарічненської селищної ради Рівненської області
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

Керівник Вараської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до Зарічненської селищної ради Рівненської області про визнання протиправною бездіяльності щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж державного заповідного урочища (болотне) Чернинське площею 26 га, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка та зобов`язання забезпечити проведення робіт із винесення таких меж.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що на території Зарічненської селищної ради Вараського району знаходиться державне заповідне урочище (болотне) Чернинське площею 26 га, межі якого не винесено та не закріплено в натурі (на місцевості). Наголошено, що на Зарічненську селищну раду покладається обов`язок із вчинення дій щодо організації і встановлення меж заповідного урочища (болотне) (замовлення проекту землеустрою та здійснення контролю за його виготовленням). Однак Зарічненською селищною радою упродовж 9 років не вжито заходів щодо організації проведення робіт із винесення меж заповідного урочища. Вважає, що звернення прокурора до суду з цим позовом обумовлено необхідністю відновлення та захисту порушених інтересів держави, які полягають у неухильному дотриманні режиму охорони та використання об`єкта природно-заповідного фонду. З таких підстав, просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 14.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позов, хоча позовну заяву та ухвалу суду від 14.06.2021 отримав 31.08.2021 (а.с.52). Про причини неподання відзиву не повідомив, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, в порядку ч.6 ст.162 КАС України.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши позовну заяву та матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

На території Зарічненської селищної ради Вараського (колишнього Зарічненського району) знаходиться державне заповідне урочище (болотне) Чернинське, площею 26 га, межі якого не винесено та не закріплено в натурі (на місцевості).

Державне заповідне урочище (болотне) Чернинське створене рішенням Рівненського облвиконкому від 22.1983 №343 Про віднесення території та об`єктів природно-заповідного фонду області відповідно до затвердженої Радою Міністрів Української РСР класифікації (зі змінами рішення облвиконкому від 18.06.1991 №98 Про впорядкування об`єктів і територій природно-заповідного фонду області). Метою створення вказаного заповідного урочища є збереження заболоченої ділянки та місць гніздування водоплавних птахів (а.с.19-23).

Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Рівненській області передано під охорону Зарічненській селищній раді державне заповідне урочище (болотне) Чернинське площею 26 га, про що складено охоронне зобов`язання, зареєстроване в Державному управлінні охорони навколишнього природного середовища в Рівненській області за №91 ЗУб від 23.04.2012 (а.с.18).

Відповідно до охоронного зобов`язання, землекористувач Зарічненська селищна рада в особі селищного голови взяла під охорону заповідне урочище і зобов`язалася дотримуватися режиму заповідання згідно з даним охоронним зобов`язанням та дотримуватися екологічних вимог при використанні природних ресурсів згідно зі ст.40 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, а також провести відмежування заповідного об`єкту в натурі, оформлення його природоохоронною наочністю, нанесення на планово-картографічні матеріали.

23.04.2012 начальником державного управління охорони навколишнього природного середовища в Рівненській області затверджено Положення про болотне заповідне урочище місцевого значення Чернинське (а.с.19-23).

Заповідне урочище загальною площею 26 га розташоване поблизу села Чернин Зарічненського району Рівненської області та входить до складу природно-заповідного фонду України, який охороняється як національне надбання і є складовою частиною світової системи природних територій і об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №10-17-0.3-2494/2-21 від 21.05.2021 проект землеустрою щодо організації і встановлення меж території заповідного урочища (болотне) Чернинське до Державного фонду документації із землеустрою не надходив (а.с.32).

Поряд з цим, згідно з листом Зарічненської селищної ради №53 від 08.04.2021 станом на 01.04.2021 на рахунку місцевого природоохоронного фонду Зарічненської селищної ради наявні кошти в сумі 233,3 тис.грн.(а.с.25).

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у незабезпеченні проведення робіт з винесення меж державного заповідного урочища (болотне), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Статтею 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд» передбачено, що до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища; штучно створені об`єкти - ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, пам`ятки природи, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва. Заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

Згідно з ч. 3 ст. 53 вказаного Закону рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Згідно з ч.ч. 2 та 3 ст. 60 вказаного Закону, охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають. У разі необхідності їх охорона може покладатися на служби державної охорони розташованих поблизу природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків та регіональних ландшафтних парків.

Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Згідно з ч. 4 ст. 7 вказаного Закону межі територій та об`єктів природно- заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

У статті 20 Закону України «Про землеустрій» вказано, що землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Підставою для здійснення землеустрою, відповідно до ст. 22 Закону України «Про землеустрій» є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 47 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Статтею 47 вказаного Закону також визначено, що рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Повноваження органів місцевого самоврядування у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища визначені п.п.9, 10 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування», згідно з якою до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження, як організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Відповідно до п.п. 34, 37 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка визначає виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання: щодо регулювання земельних відносин; прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні.

Отже, прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні, входить до повноважень міських рад і передбачає, зокрема забезпечення проведення робіт з винесення меж пам`яток природи місцевого значення та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Статтею ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про землеустрій» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: організація і здійснення землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

При цьому, в силу вимог п. "в" ч.2 ст.25 цього Закону до документації із землеустрою належать проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про землеустрій» заходи із землеустрою - передбачені документацією із землеустрою роботи щодо раціонального використання та охорони земель, формування та організації території об`єкта землеустрою з урахуванням їх цільового призначення, обмежень у використанні та обмежень (обтяжень) правами інших осіб (земельних сервітутів), збереження і підвищення родючості ґрунтів.

Землеустрій - сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Відповідно до п. «в» ст. 2 вказаного Закону, яка регулює питання призначення землеустрою, землеустрій забезпечує, зокрема встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Таким чином, до повноважень, зокрема, селищних рад належить прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; здійснення землеустрою, що включає в себе, зокрема встановлення і закріплення на місцевості територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що на відповідача покладено обов`язок із організації проведення робіт з винесення меж державного заповідного урочища (болотне) Чернинське площею 26 га, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

Поряд з цим, як свідчить зміст листа Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 21.05.2021 землевпорядна документація на вказаний об`єкт природно-заповідного фонду, не виготовлялась (а.с.32).

Системний аналіз вказаних норм та обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що відповідачем не було вжито заходів по винесенню меж державного заповідного урочища Чернинське та незакріпленню його меж в натурі, що фактично унеможливлює його збереження та охорону, підтримання екологічного балансу, створює ризик використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Тобто, у спірних правовідносинах відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що визначені чинним законодавством, чим допустив протиправну бездіяльність.

Жодних доказів протилежного відповідачем суду не надано, матеріали справи не містять та судом не здобуто.

З огляду на наведене, Зарічненську селищну раду слід зобов`язати забезпечити проведення робіт із винесення меж державного заповідного урочища (болотне) Чернинське площею 26 га, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та ухилився від доведення правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, оскільки ні відзиву, ні будь-яких доказів на спростування встановлених судом обставин не подав. Натомість, доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

За встановлених в ході розгляду справи обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені належними і допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення повністю.

Враховуючи положення ст.139 КАС України, за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, у суду відсутні підстави для стягнення судових витрат.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Керівника Вараської окружної прокуратури (мкрн. Будівельників, 1, м. Вараш, Рівненська область, ), в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації (майдан Просвіти, 1, м.Рівне, 33028, ), до Зарічненської селищної ради Рівненської області (вул.Центральна,11, смт.Зарічне, Вараський район, Рівненська область, 34000, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій -задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Зарічненської селищної ради Вараського району Рівненської області щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж державного заповідного урочища (болотне)Чернинське, закріплення їх в натурі та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразку.

Зобов`язати Зарічненську селищну раду Вараського району Рівненської області забезпечити проведення робіт із винесення меж державного заповідного урочища (болотне) Чернинське площею 26 га, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 18 жовтня 2021 року

Суддя Н.С. Гудима