Справа № 520/14908/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

12 жовтня 2021 року № 520/14908/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Легостаєвої К.І.,

представника позивача - Найди С.С.,

представника відповідача - Фролова Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 279446 від 01.06.2021 року, якою накладено на гр. ФОП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 34000,00 гривень за порушення п. 22.5 ПДР, ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" відповідальність за яке передбачена абз.16 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 279446 від 01.06.2021 року є протиправною та такою, що порушує права позивача, оскільки винесена незаконно, з порушенням вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року, «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року та наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в України упереджено при відсутності будь-яких фактичних даних (доказів), що призвело до незаконного застосування до нього адміністративно-господарського штрафу. Також, позивачем вказано, що під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу посадовою особою Укртрансбезпеки не забезпечено право позивача щодо ознайомлення із матеріалами справи, будь-якими фактичними даними (доказами), які б підтверджували наявність чи відсутність правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, позивач був позбавлений надати особисті пояснення та докази.

Ухвалою суду від 16.08.2021 року прийнято адміністративну справу за вищевказаним позовом до розгляду, призначено судове засідання.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. Також представником відповідача вказано, що за результатами документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача було встановлено, що загальна маса транспортного засобу разом із напівпричепом та вантажем становила 56,76 т при нормативно допустимій 40 т для даного типу транспортного засобу. При цьому, співробітниками відповідача було проведено саме документальний габаритно-ваговий контроль, який передбачено нормами діючого законодавства та який не вимагає проведення зважування транспортного засобу на спеціальному обладнанні, а при обрахунку використано дані щодо ваги, наведені у товарно-транспортній накладній №851044 від 21.04.2021 року, як це передбачено пп.4 п.2 Порядку №879. Відтак, оскільки за результатами габаритно-вагового контролю було встановлено перевищення нормативів за відсутності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданого компетентними уповноваженими органами, то відповідач мав достатні підстави для накладення на відповідача штрафу.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 21.04.2021 року, керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року, на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок на період з 19.04.2021 по 25.04.2021 року та направлення на перевірку від 19.04.2021 № 012075, при проведенні рейдової перевірки, місце проведення перевірки: м. Харків, вул. Роганська, 161, співробітниками Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки був перевірений транспортний засіб марки ДАФ д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 . За кермом перебував ОСОБА_2 .

Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013 (далі - Порядок № 422).

Зі змісту позовної заяви встановлено, що 21.04.2021 року біля 14.00 год. позивач знаходився в районі будинку 161 по вул. Роганський м. Харкова та в цей час до нього підійшли співробітники Слобожанського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки та запропонували йому надати їм для перевірки документи, а саме: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, а також товарно-транспортну накладну.

Позивачем вказано, що він погодився та надав запитувані документи співробітникам Укртрансбезпеки, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 04.12.2003 року, видане Ізюмським МРЕВ ДАІ в Харківській області, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів: DAF FT 95 XF 530 д.н.з. НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 , виданого 20.08.2019 року Центром 5341 та VAN HOOL ЗВ 1057 д.н.з. НОМЕР_5 серії НОМЕР_6 виданого 04.0L2021 року ТСЦ 6344 та товарно-транспортну накладну № 851043 від 21 квітня 2021 року.

Також, позивачем вказано, що після перевірки запитуваних документів працівниками Укртрансбезпеки зазначені документи були повернуті, будь-яких зауважень щодо виявлених порушень при перевірці документації зі сторони інспекторів Укртрансбезпеки в адрес позивача не надходило, більш того в момент перевірки ні акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, ні довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю, ні акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, ні розрахунок плати за проїзд в присутності позивача працівниками Укртрансбезпеки не складались, а тим більше з їх змістом його перевіряючі не ознайомлювали.

За результатами документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу було встановлено, що загальна маса транспортного засобу разом з вантажем становила 56,76 т при нормативно допустимій 40 т для даного типу транспортного засобу.

При здійсненні зазначеного контролю посадові особи Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки використали дані щодо ваги транспортного засобу та вантажу, які наведено у товарно-транспортній накладній № 851044 від 21.04.2021.

Спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.12.2013р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014р. за №215/24992, затверджено Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування (далі - Порядок № 1007/1207).

На підставі п. 6 Порядку № 422, у зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 030023433 від 21.04.2021.

Також, співробітниками Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено розрахунок № 0023431 від 21.04.2021 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 21.04.2021 № 0023431.

Зі змісту наданих представником відповідача під час розгляду справи пояснень встановлено, що під час проведення перевірки транспортного засобу було встановлено відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України транспортним засобом з перевищенням вагових параметрів, виданого компетентними уповноваженими органами, що зафіксовано в акті № 274273 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21.04.2021 р.

При цьому, судом встановлено, що водій з актом № 274273 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21.04.2021 р. був ознайомлений, однак, від підпису та надання пояснень відмовився, про що співробітниками відповідача внесено відповідний запис.

Зі змісту наданої в матеріалах справи копії акту №274273 від 21.04.2021 року вбачається, що під час проведення перевірки виявлено порушення, за які передбачена відповідальність ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», абз. 16 перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 41,9% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Суд зазначає, що відповідно до п. 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі - Порядок №1567), справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Повідомленням №38578/28.2/24-21 від 25.05.2021, направленим засобами поштового зв`язку 28.05.2021 відповідно до списку №6522 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих у відділення поштового зв`язку AT «УКРПОШТА», позивача було викликано на 01.06.2021. Повідомлення було отримано позивачем 02.06.2021 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Зі змісту позовної заяви встановлено доводи позивача стосовно того, що 02.06.2021 року о 13.56 год. згідно трек-номера «Укрпошта» 053 у відділенні «Укрпошта» м. Ізюм, Харківської області він отримав поштове відправлення від Слобожанського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, в якому було повідомлення про те, що позивачу належало прибути 01 червня 2021 року з 09.00 до 12.00 годин до Слобожанського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки за адресою: м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 7 поверх, для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, про що складено акт M 2742771 від 21 квітня 2021 року.

Під час розгляду справи встановлено, що з огляду на зазначене, відповідно п. 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, яким передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі, Слобожанським міжрегіональним управління Укртрансбезпеки правомірно розглянуто справу та прийнято рішення без участі представника позивача.

Матеріали справи свідчать, що начальником Управління Укртрансбезпеки у Харківській області Андрієм Тимчук за результатами розгляду справи винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 279446 від 01.06.2021 за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, та відповідно до абз. 16 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 34000,00 грн.

Згідно з п. 29 Порядку № 1567, копію постанови № 279446 від 01.06.2021 направлено позивачу, разом із супровідним листом від 03.06.2021 року, 01.06.2021 відповідно до списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих у відділення поштового зв`язку AT «УКРПОШТА» та отримано позивачем, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Позивачем вказано, що після звернення засобами телефонного зв`язку до відповідача, йому стало відомо, що справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт, за актом № 2742773 від 21 квітня 2021 року, була вже розглянута та у відношенні його була винесена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу, копію якої в подальшому була отримана поштою.

Відтак, 08.06.2021 року згідно трек-номера «Укрпошта» 189 у відділенні «Укрпошта» м. Ізюм, Харківської області позивач отримав копію постанови № 279446 від 01.06.2021 року, відповідно до якої начальник Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Тимчук Андрій, зазначив, що: ФОП ОСОБА_1 , 21.04.2021, 15:51, Харківська обл., м. Харків, вул. Роганська, 161 допущено порушення п.22.5 ПДР, ст. Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за яке передбачена абз. 16 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та постановив стягнути з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 34000,00 грн.

У відповідь на звернення адвоката позивача було отримано лист від Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 22.06.2021 року за вих. №3287/28.2/23-21, зі змісту якого встановлено, що 21.04.2021 року було розглянуто справу стосовно позивача та надано позивачу документи, пов`язані із таким розглядом.

Позивач, вважаючи зазначену постанову протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 року Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади, Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті була реорганізована шляхом злиття з Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті, та утворено Державну службу України з безпеки на транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті;

здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування;

здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю;

проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт;

здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється;

здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 року Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті, були утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 196-р від 03.03.2020 «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» погоджено пропозицією Міністерства інфраструктури і Державної служби з безпеки на транспорті щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом злиття відповідні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком, зокрема створено Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, Управління Укртрансбезпеки у Сумській області.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені в Законі України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 року, з змінами і доповненнями (далі - Закон № 2344-III).

Статтею 5 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Частиною 11 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

В розумінні статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Суд зазначає, що процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 13 Порядку № 1567 передбачено, що графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

За приписами п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

За змістом пункту 16 Порядку № 1567 передбачено, що під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Пунктом 22 Порядку № 1567, передбачено, що акт перевірки - це документ де фіксуються виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом.

Занесення будь-якої інформації до акту перевірки на підставі припущень є не допустимим так як може повністю змінити або нівелювати зміст виявленого порушення.

Суд також зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

Відповідно до п. 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно із пп.4 п. 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 визначено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до п. 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно із п. 20 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Пунктом 26 порядку 879 передбачено, що кошти, стягненні за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Відповідно до п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України.

Суд зазначає, що положеннями п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів -11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Судовим розглядом справи було встановлено, що під час виконання щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 21.04.2021 було виявлено транспортний засіб марки ДАФ, д.р.н. НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_1 та перебував під керуванням водія ОСОБА_2 .

За результатами документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки ДАФ, д.р.н. НОМЕР_1 , було встановлено, що загальна маса транспортного засобу з вантажем становила 56,76 т при нормативно допустимій 40 т для даного типу транспортного засобу.

Водночас, суд зазначає, що при здійсненні зазначеного контролю посадові особи Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки використали дані щодо ваги транспортного засобу та вантажу, які наведено у товарно-транспортній накладній № 851044 від 21.04.2021.

Під час судового розгляду справи встановлено, що позивач, обґрунтовуючи власну правову позицію, посилається на обставини того, що посадовими особами відповідача було проведено перевірку транспортного засобу з порушенням норм діючого законодавства, оскільки останню було проведено відповідно до документів, які не надавали підстав для проведення такої та території міста Харкова. Також, позивачем вказано, що відповідачем не було належним чином повідомлено його про день та час розгляду справи, чим в свою чергу порушено право позивача на участь у розгляді такої справи та наданні пояснень і доказів. Крім того, позивачем наголошено, що ним не було надано перевіряючим товарно-транспортну накладну, на яку посилається відповідач, що також свідчить про допущені під час проведення перевірки порушення.

Надаючи оцінку вказаним доводам, суд зазначає, що під час розгляду справи було встановлено, що співробітниками відповідача було проведено документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, здійснення якого передбачено нормами діючого законодавства. При цьому, як зафіксовано в акті №274273 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом вагу транспортного засобу разом із вантажем було визначено з товарно-транспортної накладної, що свідчить про надання такої накладної перевіряючим під час проведення перевірки.

Відтак, суд приходить до висновку про помилковість доводів позивача в цій частині.

Одночасно, суд вважає помилковими посилання позивача на відсутність у перевіряючих згідно наданих документів підстав для проведення перевірки транспортних засобів на території міста Харкова, оскільки зі змісту наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідно до документів, виданих для проведення перевірки, щотижневі рейдові перевірки могли бути проведені перевіряючими на території Харківської області, до якої входить і місто Харків.

Також, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на нездійснення відповідачем своєчасного повідомлення про дату та час розгляду справи, оскільки відповідно до приписів Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 8.11.2006 року, повідомлення про призначення розгляду справи на 01.06.2021 року від 25.05.2021 року було направлено на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення №053.

Отже, як свідчать матеріали справи, зазначене повідомлення було направлено позивачеві за адресою: АДРЕСА_1 , саме за цією адресою позивач зареєстрований як суб`єкт господарювання.

Вищевказане свідчить про дотримання відповідачем обов`язку щодо належного та своєчасного інформування позивача про дату, час та місце розгляду справи.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до інформації з сайту "Укрпошта" щодо рекомендованого повідомлення за №053 01.06.2021 року відправлення знаходилось у відділенні "Укрпошта" за місцем реєстрації позивача та 01.06.2021 року відправлення не вручене під час доставки.

Відтак, суд вважає вказані доводи представника позивача недоведеними та необґрунтованими, у зв`язку з чим останні врахуванню не підлягають.

Крім того, суд зазначає, що під час розгляду справи представнику позивача було поставлено питання стосовно того, які саме докази, що могли вплинути на прийняте рішення, могли бути надані позивачем під час розгляду його справи відповідачем, проте останнім не було повідомлено суду про існування таких доказів, як і не було їх надано до суду.

Також, суд вважає необґрунтованими посилання представника позивача на обставини того, що позивач не здійснював діяльність як автоперевізник та не був у даному випадку суб`єктом господарювання, а отже, як наслідок, не може бути суб`єктом адміністративно-господарської відповідальності, оскільки саме позивач є власником транспортного засобу та ні під час проведення перевірки, ні під час розгляду справи не надано доказів перебування позивача у господарських взаємовідносинах із будь-яким перевізником.

Відтак, під час розгляду справи встановлено, що позивачем стосовно спірного у даній справі транспортного засобу дозвіл отримано не було, що також було встановлено і перевіряючими під час проведення перевірки.

Доказів протилежного під час розгляду справи до суду не надано.

Також, суд зазначає, що Законом України № 54-ІХ від 11.09.2019 р., який набув чинності 25.09.2019, внесено зміни до Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, частину першу статті 60 цього закону доповнено новими абзацами:

абзац 14 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

абзац 15 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

абзац 16 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що оскільки під час розгляду справи встановлено, що підставою для видання оскаржуваної позивачем постанови послугували результати документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу належного позивачу, то суд приходить до висновку про правомірність застосування відповідачем до позивача адміністративно-господарського штрафу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із положеннями ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 7 пов., м. Харків, 61022) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 21 жовтня 2021 року.

Суддя Мельников Р.В.