Справа № 540/4407/21
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4407/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом до Суворовського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (відповідача), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 при завершені виконавчого провадження № 42672935, відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції № 606-ХІУ від 21.04.1999 року із змінами);

- зобов`язати Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , накладеного відділом державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні у межах виконавчого провадження № 42672935.

На виконанні Суворовського районного відділу ДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Мінюсту (м Одеса) перебувало виконавче провадження ВП № 42672935 з примусового виконання виконавчого листа № 666/7930/13-к, виданого 27.01.2014 Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 7833 грн. 60 коп. В ході виконавчих дій 10.04.2014 державним виконавцем Златовим Д.О. винесено постанову про арешт майна боржника та заборону його відчуження.

22.08.2014 виконавче провадження було завершено відповідно до вимог п. 5 ч.1 ст. 47 Закону "Про виконавче провадження" (неможливо встановити місцезнаходження боржника).

14.05.2021 позивач подав відповідачу заяву з проханням скасувати арешт майна ОСОБА_1 , на що отримав відповідь про неможливість зняття арешту.

У відповідях № 22285 від 22.04.2021, № 31279 від 02.06.2021 на адвокатські запити начальник Суворовського районного відділу ДВС у м. Херсоні повідомив, що ВП №42672935 завершено, згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 20.04.2021 на виконанні відділу не перебуває виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_1 будь-яких коштів, тому відмовлено у знятті арешту з нерухомого майна позивача та рекомендовано звернутися до суду.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яка надана суду, арешт нерухомого майна ОСОБА_1 не знятий.

Позивач вважає, що відмова державної виконавчої служби в знятті арешту з майна позивача суперечить законодавству та порушує його права вчиняти дії щодо належногойому майна, вільно розпоряджатися ним, тому позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ухвалою від 25.08.2021 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання на 22.09.2021 на 15 год. 30 хвил.

21.09.2021 до суду відповідачем подано клопотання про надання можливості ознайомитись із позовом, продовжити строк подання відзиву на позовну заяву.

Враховуючи клопотання, приймаючи до уваги відсутність доказів отримання відповідачем копії позову з доданими документами, суд відклав розгляд справи на 11.10.2021.

29.09.2021 до суду відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову, зазначаючи, що поверненнія виконавчого документа не є підставою для зняття арешту, оскільки такою підставою є закінчення виконавчого провадження. Стягувач має право повторно звернутись із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано. Крім того, позивач не надав доказів сплати боргу, та доказів сплати виконавчого бору та витрат на проведення виконавчих дій.

11.10.2021 представник позивача подав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні, представник відповідача не прибув.

Оскільки немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 КАС України, всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, за відсутності потреби заслухати свідка та експерта, суд перейшов до розгляду справи у письмове провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи цей спір, суд керувався наступними приписами законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Суд приймає до уваги, що станом на день звернення до суду позивач втратив статус боржника, оскільки виконавче провадження завершено, виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п.5. ч.1 ст. 47 Закону "Про виконавче провадження".

Порядок примусового виконання рішень визначений Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (надалі - Закон №606-XIV), що був чинний на момент відкриття та завершення виконавчого провадження, у якому було накладено арешт на нерухоме майно позивача, втратив чинність 05.01.2017.

В свою чергу ч. 2 ст. 74 Закону "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-УІІ , який діє станом на день подання позову до суду, передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Підставою позову є неправомірна, на думку позивача, бездіяльність органу Державної виконавчої служби щодо відмови у знятті арешту, який був накладений в 2014 році, та який мав би бути знятий при поверненні виконавчого документа, тому такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" № 606 встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно з положеннями статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виходячи зі змісту статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІУ державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав - згідно із статтю 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 55 Закону № 606 арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Положеннями статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачалось, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Згідно з приписами статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на час повернення виконавчого документа стягувачу) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачався порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем, при прийнятті судом рішення про зняття арешту, або за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту. Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Арешт може бути знятий у разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт в такому випадку знімається за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, при поверненні виконавчого документа стягувачу або органу, який його видав (Дніпровський районний суд) , відділ державної виконавчої служби повинний був зняти арешт з майна при поверненні виконавчого документа стягувачу, проте державним виконавцем у виконавчому провадженні цього зроблено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано суду доказів існування незавершених виконавчих проваджень щодо позивача, які б обумовлювали необхідність залишення в силі накладеного на його майно арешту.

Таким чином, відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність невиконаних зобов`язань позивача та які б підтверджували обгрунтованість існування арешту на сьогодні.

На сьогодні діє ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-УІІ від 02.06.2016, ч.3 якої передбачає, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу Державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (в тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку зі значним ступенем його зношення, пошкодження; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного в частині шостій статті 61 цього закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Із наведеної норми вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу Державної виконавчої служби лише в разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Таким чином бездіяльність відповідача не є протиправною, оскільки діючими законодавством не передбачено обов`язку відповідача знімати арешти з майна боржників, по яким відсутні виконавчі провадження.

Виконавче провадження, в межах якого на майно позивача накладено арешт, на виконанні у відповідача не перебуває, воно закінчено та знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання, враховуючи це, у державного виконавця відсутня можливість винести в межах цього виконавчого провадження постанову про зняття арешту з майна боржника.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки не доведено правомірності існування на сьогодні накладеного на майно позивача арешту, тому суд задовольняє позов шляхом зняття зазначеного арешту, оскільки не зняття арешту з майна позивача порушує його права.

Відповідно до ст.ст. 9, 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі судового рішення про зняття арешту, яке набере законної сили, зацікавлена особа має право звернутись до державного реєстратора з заявою про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших державних реєстрів запису про арешт нерухомого майна позивачки, зняття арешту має відбуватись шляхом внесення відповідного запису про зняття арешту.

Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позов задовольняється частково.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Зняти арешт з майна ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), накладений відділом державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні у межах виконавчого провадження № 42672935 постановою від 10.04.2014 .

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня складання повного тексту судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Повний текст рішення підписано 21.10.2021.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 105000000