Справа № 320/7346/21
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року м. Київ № 320/7346/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

до суду звернувся ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) з позовом до Бориспільської міської ради Київської області (код: 04054903, адреса: 08301, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, буд. 72) в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за клопотанням позивача, поданим 30.01.2021, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні відповідача, розміром 2526,09 кв.м, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- зобов`язати відповідача розглянути клопотання позивача, подане ним 30.01.2021, та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні відповідача, розміром 2526,09 кв.м, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Заявлені вимоги мотивовано тим, що за твердженням позивача, відповідачем допущена протиправна бездіяльність в частині розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Ухвалою суду від 23.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

14.07.2021 судом отримано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову обґрунтовуючи свою позицію зокрема тим, що спірне клопотання позивача згідно вимог чинного законодавства було розглянуто відповідачем та прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а відтак заявлені позивачем вимоги є безпідставними.

Натомість, згідно викладеного у відповіді на відзив, отриманого судом 14.08.2021, позивач вважає, що відповідачем не надано жодних обґрунтованих заперечень проти доводів позивача, а тому просить задовольнити позов у повному обсязі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданого Броварським РВ ГУ МВС України в Київській області 20.06.1997.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме листа ГУ Держгеокадастру у Київській області від 11.01.2021 №ПІ-6/0-23/0/63-21, позивач звертався до останнього із запитом від 29.12.2020 щодо отримання інформації про земельні ділянки, які зображені на картографічних матеріалах, та за результатами розгляду якого отримав відповідь про те, що відомості про землі, які не надані у власність чи користування і на цей час перебувають у державній та/або комунальній власності на території смт. Велика Димерка та м. Бориспіль та можуть бути використані під будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд до Державного земельного кадастру не внесені, в тому числі і зазначена позивачем територія, а тому надати актуальну інформацію щодо правового статусу земельної ділянки на даний час є неможливим.

Також, згідно наявної в матеріалах справи копії клопотання позивача від 30.01.2021 про надання у власність земельної ділянки, позивач звертався до відповідача з проханням надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Бориспільської міської ради Бориспільського району Київської області, 2526,09 кв. м, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно вказаних у клопотанні додатків, до останнього позивачем були долучені: - копія паспорта гр. України ОСОБА_1 ; - копія р.н.о.к.п.п. ОСОБА_1 ; копія відповіді ГУ Держгеокадастру в Київській області; - копія витягу з порталу «Публічна кадастрова карта України» з орієнтовним розташуванням земельної ділянки.

Дане клопотання було зареєстровано 03.02.2021 за №К-929 згідно відмітки Бориспільського центру надання адміністративних послуг.

В свою чергу, згідно листа Управління містобудування та архітектури Бориспільської міської ради Київської області від 11.02.2021 №04-05/315, адресованого відділу землекористування виконавчого комітету Бориспільської міської ради, за результатами розгляду клопотань громадян на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у м. Бориспіль, у тому числі клопотань позивача, зокрема від 03.02.2021 №К-929, враховуючи пункт 7 статті 118 Земельного кодексу України, управління містобудування та архітектури міської ради інформувало, що згідно графічних матеріалів розташування земельних ділянок не відповідає містобудівній документації на місцевому рівні.

Згідно протоколу від 04.03.2021 №9 засідання Постійної комісії з питань індивідуального будівництва та землекористування Бориспільської міської ради VII скликання Київської області, одноголосно прийнято рішення винести на розгляд сесії міської ради та рекомендувати підтримати запропонований проект рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у м. Бориспіль (згідно наданого графічного матеріалу) за визначеним списком, у зв`язку з тим, що подані клопотання, у т.ч. позивача, не відповідають містобудівній документації.

Рішенням Бориспільської міської ради Київської області від 15.04.2021 №440-9-VIII, розглянувши клопотання громадян та документи до них, враховуючи листи управління містобудування та архітектури міської ради, пропозиції постійної комісії міської ради з питань індивідуального будівництва та землекористування, відповідно до ст.ст. 12, 118, 154, 155 Земельного кодексу України та пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україна» міська рада вирішила відмовити у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (згідно наданого картографічного матеріалу), у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельних ділянок містобудівній документації.

Зокрема, згідно додатку 3 до вказаного вище рішення, до списку громадян, яким було відмовлено у наданні відповідного дозволу віднесено і позивача, у т.ч. за клопотанням щодо земельної ділянки площею 0,2526 га.

Дане рішення опубліковано на офіційному веб-сайті відповідача та доступне за посиланням https://borispol-rada.gov.ua/item/47374-15-kvitnia-2021-roku-4409viii-pro-vidmovu-u-nadanni-dozvolu-na-rozrobku-proektiv-zemleustroiu-shchodo-vidvedennia-zemelnykh-dilianok-hromadianam-u-vlasnist-dlia-budivnytstva-i-obsluhovuvann.html.

За змістом позовної заяви, заявлені вимоги ґрунтуються на тому, що після подання відповідачеві раніше згаданого клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, позивачем отримано письмову відповідь виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області за підписом заступника міського голови із повідомленням про те, що клопотання позивача з пакетом документів було розглянуто на засіданні постійної комісії міської ради з питань індивідуального будівництва та землекористування і направлено для опрацювання до управління мостобудувань та архітектури міської ради та що після повернення документів управлінням питання буде повторно винесено на засідання земельної комісії з подальшим розглядом на сесії міської ради або надано відповідь.

Однак, за доводами позивача, вказане є свідченням допущення відповідачем протиправної бездіяльності, оскільки будь-яких рішень, як стверджує позивач, за результатами розгляду його клопотання він не отримував, а отже вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення його прав, є зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частинами 10 та 11 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (надалі Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону № 280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Як вже було зазначено вище, Бориспільською міською радою Київської області за результатами розгляду клопотання позивача було прийнято рішення від 15.04.2021 №440-9-VIII про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (згідно наданого картографічного матеріалу), у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки містобудівній документації.

Слід зазначити, що відповідно до частини 11 статті 59 Закону №280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

В той же час, згідно пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації, у т.ч. на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет.

При цьому, положення даного Закону не встановлюють окремих строків оприлюднення актів ради, які не відносяться до нормативно-правових.

Отже, вказане рішення відповідача у відповідності до цитованих вище положень профільного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийнято у межах компетенційних повноважень відповідача, у встановлений законом спосіб та оприлюднене на офіційному веб-сайті в мережі Інтернет.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, в межах даного адміністративного спору позивач просить суд, зокрема, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за клопотанням позивача, поданим 30.01.2021, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні відповідача, розміром 2526,09 кв.м, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та власне зобов`язати відповідача розглянути клопотання позивача, подане ним 30.01.2021.

Суд зазначає, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Разом з тим, матеріалами справи спростовуються доводи позивача щодо не розгляду відповідачем клопотання про надання позивачеві дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні відповідача, розміром 2526,09 кв.м, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та не прийняття рішення за результатами розгляду зазначеного клопотання, адже таке клопотання позивача відповідачем було розглянуто та прийнято рішення від 15.04.2021 №440-9-VIII.

Таким чином, відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності щодо розгляду зазначеного вище клопотання позивача, оскільки ним прийняте рішення, а відтак відсутній предмет спору в цій частині та порушене право, яке підлягає судовому захисту.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні відповідача, розміром 2526,09 кв.м, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), то як встановлено судом, за результатами розгляду клопотання позивача суб`єктом публічного права (відповідачем) було прийняте рішення, яке не є предметом розгляду у межах даного провадження.

Враховуючи, що підставами позову слугувала саме наявність, за твердженням позивача, протиправна бездіяльності відповідача, суд не надає оцінки прийнятому відповідачем рішенню за результатами розгляду його клопотання, а саме відповідним доказам, що лягли в основу такого рішення та обставинам, які були підставою для його прийняття, в тому числі його формі, змісту, повноти, вчасності та відповідності вимогам чинного законодавства у розрізі дискреційних повноважень відповідача по суті вирішеного ним питання.

Водночас за наявності чинного рішення від 15.04.2021 №440-9-VIII, яким позивачеві відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні відповідача, розміром 2526,09 кв.м, позовні вимоги в частині надання такого дозволу є передчасними та, як наслідок, такими, що не підлягають задоволенню.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 по справі № 802/2236/17-а.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Тобто, обов`язок доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень одночасно покладено на усіх учасників процесу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В межах розгляду даної адміністративної справи відповідачем надано належні та допустимі докази щодо правомірності своєї поведінки в контексті спірних правовідносин, яка спростовує твердження позивача про допущену відповідачем протиправну бездіяльність, а отже суд вважає заявлені вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, то підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 20.10.2021.

Суддя Панченко Н.Д.