Справа № 215/1278/19
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 жовтня 2021 року

Київ

справа №215/1278/19

адміністративне провадження №К/9901/36754/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

судді-доповідача - Шевцової Н. В.,

суддів: Мацедонської В.Е., Радишевської О. Р.

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року та ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі №215/1278/19 за позовом ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Криворізької міської ради Вілкула Юрія Григоровича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до голови виконавчого комітету Криворізької міської ради Вілкула Юрія Григоровича, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність голови Виконавчого комітету Криворізької міської ради Вілкула Юрія Григоровича, яка виявилася у порушенні механізму, порядку шаблону розгляду заяви від 04.12.2018, згідно зі статтями 18, 19 Закону України «Про звернення громадян» частинами першою, другою, восьмою статті 11 Закону України «Про державну службу» і принципів статті 3, 19, 28 Конституції України;

- зобов`язати голову Виконавчого комітету Криворізької міської ради Вілкула Юрія Григоровича протягом 15-ти днів вжити систему заходів нормативно-правовим актом відповідно до статей 3, 19, 28 Конституції України та надати зазначені документи згідно з заявою від 04.12.2018;

- визнати протиправною бездіяльність голови Виконавчого комітету Криворізької міської ради Вілкула Юрія Григоровича, яка виявилася у невжитті заходів усунення причин, що породжують подання заяви (запиту) від 04.12.2018 та притягти до адміністративної відповідальності згідно з пунктом 1 частини першої статті 20, статті 249, частини першої статті 286 КАС України, статті 60 Конституції України.

12 липня 2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 до голови Виконавчого комітету Криворізької міської ради Вілкула Юрія Григоровича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернуто позивачу.

Не погодившись із вказаною ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року, позивач подав апеляційну скаргу.

17 лютого 2020 року ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року в адміністративній справі № 215/1278/19.

На зазначені ухвали судів першої та апеляційнї інстанцій позивачем подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 08 жовтня 2021 року.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Щодо оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року, то у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою необхідно відмовити з таких підстав.

20 березня 2020 року ухвалою Верховного Суду відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року у справі №215/1563/19 за позовом ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Криворізької міської ради Вілкула Юрія Григоровича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Враховуючи те, що ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2020 року ОСОБА_1 вже було відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року у справі №215/1563/19, з огляду на імперативний характер пункту 3 частини першої статті 333 КАС України, у зв`язку з поданням касаційної скарги на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Щодо оскарження ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року, Суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Частиною другою статті 329 КАС України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

З матеріалів касаційної скарги установлено, що оскаржувана ухвала апеляційного суду ухвалена 17 лютого 2020 року, а касаційна скарга ОСОБА_1 подана 04 жовтня 2021 року, тобто без дотримання встановлених процесуальним законом строків її подання.

Разом з касаційною скаргою позивачем подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення суду, яке обґрунтоване тим, що копію ухвали апеляційного суду від 17 лютого 2020 року ним отримана 03 березня 2020 року, однак як зазначає позивач, доказ отримання ухвали залишився в матеріалах справи, який йому не надають. Крім того, наголошує, що касаційна скарга подана повторно після її повернення Верховним Судом ухвалами від 21 вересня 2020 року та 08 лютого 2021 року, що не позбавляє права звернення з касаційною скаргою до Верховного Суду, тому вважає поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження та просить його поновити.

Нормами КАС України передбачено, що розгляд заяви особи про поновлення строку на касаційне оскарження здійснюється на стадії відкриття касаційного провадження на підставі касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом з тим, позивачем не надано до Суду касаційної інстанції доказів на підтвердження дати отримання ухвали суду апеляційної інстанції від 17 лютого 2020 року.

Крім того, Судом установлено, що вперше касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі №215/1278/19 подана до Верховного Суду 11 березня 2020 року.

Проте, 21 вересня 2020 року ухвалою Верховного Суду зазначену касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала, оскільки позивачем не усунуто недоліки касаційної скарги, залишеної без руху ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2020 року.

09 листопада 2020 року ОСОБА_1 вдруге звернувся з касаційною скаргою на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі №215/1278/19.

08 лютого 2021 року ухвалою Верховного Суду зазначену касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала, оскільки позивачем не усунуто недоліки касаційної скарги, залишеної без руху ухвалою Верховного Суду від 24 листопада 2020 року.

04 жовтня 2021 року ОСОБА_1 втретє звернувся з касаційною скаргою на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі №215/1278/19.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань.

Також Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Перес де Рада Каванілес проти Іспанії" зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні.

У цій справі у скаржника було достатньо часу для приведення своєї касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України. Проте касаційна скарга подана втретє через 1 рік і 7 місяців після ухвалення оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції та через 7 місяців після останнього повернення Верховним Судом попередньо поданої касаційної скарги, що свідчить про неналежне користування своїми процесуальними правами та виконання процесуальних обов`язків.

Сукупність цих обставин свідчить про допущення відповідачем необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України. Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

За таких обставин, суд касаційної інстанції зазначає, що неналежне використання наданих процесуальних прав не може визнаватись судом як поважна причина пропуску процесуального строку, а відтак зазначені скаржником причини пропуску строку касаційного оскарження є неповажними.

Отже, позивач не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження. У зв`язку з цим, зазначена причина пропуску строку не може бути визнана поважною, а отже відповідачу необхідно довести наявність об`єктивних перешкод, які не дозволили подати касаційну скаргу в строк, передбачений статтею 329 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Також з матеріалів касаційної скарги установлено, що вони оформлені без дотримання вимог частини четвертої статті 330 КАС України, а саме до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

Одночасно з касаційною скаргою позивачем подано заяву про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з доходом, який менше рівня прожиткового мінімуму 2379 грн, з доходом 25851 грн, які нижче 5 відсотків розміру річного доходу фізичної особи за попередній календарний рік. До касаційної скарги позивачем надано довідку, видану Тернівським УПСЗН міста Кривий Ріг від 04 березня 2021 року №2265 про отримання щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю 1 групи - ОСОБА_2 , що склала з січня 2020 року по грудень 2020 року 410,88 грн та компенсації за надання соціальних послуг особам з інвалідністю 1 групи з січня 2020 року по грудень 2020 року у розмірі 24324, 00 грн.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому, відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частинами першою та другою статті 8 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) визначено вичерпний перелік умов, за наявності яких суд, враховуючи майновий стан сторони, своєю ухвалою може за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Перевірив клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору, Суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до частини першої та п`ятої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи, що Закон України "Про судовий збір" не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи, разом з тим у кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland"), заява №71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland"), заява №73547/01).

Так, позивачем не надано до суду касаційної інстанції усіх документів, із яких можливо було б встановити суму сукупного доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік.

З огляду на викладене, відсутність документа про сплату судового збору свідчить про неналежне виконання заявником вимог частини четвертої статті 330 КАС при зверненні до суду касаційної інстанції.

Відповідно до підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду, зокрема касаційної скарги на ухвалу суду встановлена ставка судового збору на рівні одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У частині першій статті 4 Закону № 3674-VI визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 01 січня 2021 року в розмірі 2 270,00 грн.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; рахунок отримувача: UA0026007; ; код банку отримувача: 899998; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"; призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд) (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір, номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Частинами першою і другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частин першої та другої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику касаційної скарги строку для усунення недоліків шляхом надання обґрунтоване клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з належними доказами, які б підтверджували поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення суду та документа про сплату судового збору в розмірі 2270,00 гривень.

Керуючись статтями 169, 329, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року у справі №215/1278/19 за позовом ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Криворізької міської ради Вілкула Юрія Григоровича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Визнати неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2021 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі №215/1278/19 за позовом ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Криворізької міської ради Вілкула Юрія Григоровича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії- залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Шевцова

Судді В. Е. Мацедонська

О. Р. Радишевська