Справа № 360/462/19
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 жовтня 2021 року СєвєродонецькСправа № 360/462/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження питання про прийняття звіту про виконання рішення суду у справі № 360/462/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області до Луганського окружного адміністративного суду надано звіт про виконання судового рішення, в яких зазначено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року по справі № 360/462/19 зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року на рахунок, відкритий у публічному акціонерному товаристві Державний ощадний банк України. В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно. В частині негайного виконання рішення суду, а саме виплати пенсії у межах суми за один місяць, ОСОБА_1 отримав місячний розмір пенсії за січень 2018 року в сумі 2162,78 грн у листопаді 2019 року.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі №360/462/19 за позовом ОСОБА_1 виконано в частині включення заборгованості з виплати пенсії за період з 01 лютого 2018 року по 30 червня 2018 року у сумі 10813,90 грн до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 26 вересня 2018 року №20-1 (відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649). Дата реєстрації даних в системі 27 серпня 2020 року, Реєстраційний номер С1404214.

Вирішуючи питання про прийняття звіту про виконання рішення суду, суд зазначає таке.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року позов задоволено повністю; визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області виплатити ОСОБА_1 , заборгованість по виплаті пенсії за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року на рахунок, відкритий у публічному акціонерному товаристві Державний ощадний банк України (том 1 арк. спр. 33-37).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 360/462/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії- відмовлено (том 1 арк. спр. 80-81).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року апеляційну скарг задоволено; ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі № 360/462/19 скасовано; заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі № 360/462/19 задоволено; застосовано судовий контроль за виконанням судового рішення у справі № 360/462/19 шляхом зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області подати до Луганського окружного адміністративного суду звіт про повне виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі № 360/462/19 - у місячний строк з дня набрання цією постановою законної сили (том 1 арк. спр. 124-126).

Ухвалою суду від 20 листопада 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу за невиконання рішення суду по адміністративній справі № 360/462/19 відмовлено; клопотання Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про встановлення нового строку для надання звіту про виконання рішення суду задоволено; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області подати до Луганського окружного адміністративного суду новий звіт про повне виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі № 360/462/19 - у місячний строк з дня набрання ухвалою законної сили (арк. спр. 184-186).

Постановою Першого апеляційного адміністративно суду від 13 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року задоволено частково; ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі № 360/462/19 змінено в мотивувальній частині рішення з підстав, зазначених в мотивувальній частині постанови Першого апеляційного адміністративного суду. В решті ухвалу залишено без змін (том 1 арк. спр. 226-229).

На адресу Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області надано звіт про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі № 360/462/19 (том 1 арк. спр. 129-135, 234-240).

Ухвалою суду від 12 лютого 2021 року у прийнятті звіту Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області відмовлено; зобов`язано Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області подати до Луганського окружного адміністративного суду новий звіт про повне виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі №360/462/19 - у трьох місячний строк з дня набрання ухвалою законної сили (том 1 арк. спр. 248-251).

Ухвалою суду від 27 травня 2021 року у прийнятті звіту Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області відмовлено; зобов`язано Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області подати до Луганського окружного адміністративного суду новий звіт про повне виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі №360/462/19 - у трьох місячний строк з дня набрання ухвалою законної сили (том 2 арк. спр. 9-13).

Ухвалою суду від 06 серпня 2021 року замінити боржника у справі № 360/462/19 з Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (ідентифікаційний код 21792459) на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9); у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області відмовлено (том 2 арк. спр. 25-29).

Зі змісту документів, наданих як звіт виконання рішення суду від 13 березня 2019 року у справі № 360/462/19 вбачається, що Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області листом від 19 вересня 2019 року за № 19895/03-18 звернулось до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо фінансування виплати пенсії за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі № 360/462/19 за період з 01 лютого 2018 року по 30 червня 2018 року у розмірі 10813,90 грн (том 1 арк. спр. 130, 158 зв.б., 237).

Листом № 15199/02-02 від 10 жовтня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило, що для нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 за січень 2018 року в сумі 2162,78 грн (в межах суми стягнення за один місяць) буде створено додатковий паспорт нарахування та виплати пенсії (пункт 9) (том 1 арк. спр. 131, 159, 235).

24 вересня 2020 року за вихідним № 1216-03-9/6192 Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно звернулось до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з запитом щодо фінансування виплати пенсії ОСОБА_1 за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 у справі № 360/462/19 за період з 01 лютого 2018 року по 30 червня 2018 року у розмірі 10813,90 грн (том 1 арк. спр. 132, 160 зв.б., 238).

Листом № 1200-010202-9/21998 від 08 жовтня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило, що оскільки рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі №360/462/19 не встановлено окремого порядку проведення виплати пенсії за минулий період, суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (том 1 арк. спр. 133, 161, 239).

Листом від 29 жовтня 2020 року за вихідним № 301-323/С-02/8-1216/20 Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повідомило заявника про вжиття заходів щодо фінансування заборгованості з пенсії (том 1 арк. спр. 147).

Постановою головного державного виконавця від 03 березня 2020 року ВП № 59672599 накладено штраф у розмірі 5100,00 грн на УПФУ в м. Сєвєродонецьку за не виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі № 360/462/19, яким зобов`язано УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплати пенсії за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року на рахунок, відкритий у ПАТ Державний ощадний банк України.

Відповідно до рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року у справі № 360/1073/20 (том 2 арк. спр. 163-166) 13 березня 2020 року до суду надійшов адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відповідно до якого позивач просив суд скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про накладення штрафу ВП № 59672599 від 03 березня 2020 року.

За результатами розгляду справи № 360/1073/20 позов Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про скасування постанови про накладення штрафу задоволено повністю; визнано протиправну та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 03 березня 2020 року ВП № 59672599 про накладення на Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Відповідно до скриншоту з ІКІС ПФУ: Підсистема Реєстр судових рішень 27 серпня 2020 року за реєстраційним номером С1404214 зареєстровано рішення у справі №360/462/19.

За визначенням статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено: судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частина четверта та сьома статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Унормуванням частини другої та четвертої статті 372 КАС України встановлено: судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Порядок та процедура виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначені статтею 63 Закону № 1404.

Частинами 1-3 вказаної статті окреслено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Приписи частини 1 та 2 ст. 75 Закону № 1404 передбачають, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

За унормуванням п. 1, 2 розділу IX Виконання рішень немайнового характеру Інструкції № 512/5, виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону.

У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області листом від 19 вересня 2019 року за № 19895/03-18 звернулось до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо фінансування виплати пенсії за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі № 360/462/19 за період з 01 лютого 2018 року по 30 червня 2018 року у розмірі 10813,90 грн.

Листом № 15199/02-02 від 10 жовтня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило, що для нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 за січень 2018 року в сумі 2162,78 грн (в межах суми стягнення за один місяць) буде створено додатковий паспорт нарахування та виплати пенсії (пункт 9).

24 вересня 2020 року за вихідним № 1216-03-9/6192 Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно звернулось до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із запитом щодо фінансування виплати пенсії ОСОБА_1 за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 у справі № 360/462/19 за період з 01 лютого 2018 року по 30 червня 2018 року у розмірі 10813,90 грн.

Листом № 1200-010202-9/21998 від 08 жовтня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило, що, оскільки рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі № 360/462/19 не встановлено окремого порядку проведення виплати пенсії за минулий період, суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, виплачуються на умовах окремого порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Листом від 29 жовтня 2020 року за вихідним № 301-323/С-02/8-1216/20 Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повідомило заявника про вжиття заходів щодо фінансування заборгованості з пенсії.

Заборгованість з виплати пенсії за період з 01 лютого 2018 року по 30 червень 2019 року обліковано та внесено до другої черги виконання рішень суду Реєстру судових рішень. Провести виплату буде можливим після прийняття Урядом відповідного рішення та забезпечення фінансування.

Відповідачем на виконання ухвали суду від 06 серпня 2021 року до суду надано витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Зміст частин першої - четвертої статті 382 КАС України встановлює, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За унормуванням статті 382 КАС України у суду є право за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду встановити новий строк подання звіту або накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.

Суд приймає до уваги, що у справі №360/1073/20 судом встановлено, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється Пенсійним фондом України (головним розпорядником бюджетних коштів), не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин.

Разом з цим за даними витягу з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою органом Пенсійного фонду України фактично не виконано рішення суду, що ним не заперечується.

Посилання заявника на постанову Правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» яким установлено, що з 01 квітня 2021 року фінансування пенсійних виплат здійснюється централізовано Пенсійним фондом України, суд не приймає до уваги, оскільки вказана постанова визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам у готівковій формі.

Таким чином, у зв`язку з наявністю у матеріалах справи доказів про часткове вжиття відповідачем дій, спрямованих на виконання рішення суду від 13 березня 2019 року у справі № 360/462/19 суд вважає за необхідне встановити новий строк для подання звіту про повне виконання рішення суду.

Суд зазначає, що невиконання в повному обсязі рішення судів, які набрали законної сили щодо пенсійних виплат, позбавляють пенсіонерів права отримати заборгованість з перерахованої (нарахованої) пенсії на виконання рішень судів, що в свою чергу, позбавляє їх гарантованого Конституцією України (стаття 46) права на соціальний захист в повному обсязі.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Україна гарантує виконання будь-яких рішень суду майнового характеру, боржником за яким є державний орган шляхом проведення безумовного списання з рахунків такого органу коштів, в обсязі, достатньому для задоволення вимог стягувача, а у випадку відсутності у державного органа - боржника коштів на рахунках - шляхом списання коштів з Державного бюджету України, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Разом з цим, суд звертає увагу, що позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з метою отримання коштів на виконання рішення суду, та зазначає.

Статтею 71 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що бюджет Пенсійного фонду - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 73 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування кошти Пенсійного фонду використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом.

Так, судом встановлено, що виплати пенсій можуть бути здійснені відповідачем виключно за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Крім того, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

На переконання суду, невиконання судового рішення позивачем в частині виплати нарахованих стягувачу грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

З огляду на викладене, судом враховується, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Даний висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в постановах від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а, від 13 червня 2018 року у справі № 757/29541/14-а, від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 19 серпня 2020 року у справі № 140/784/19.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пунктах 52-54 пілотного рішення Європейського суду з прав людини у справі Юрій Миколайович Іванов проти України, заява № 40450/04 від 15 жовтня 2009 року, ЄСПЛ зазначив, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, пункт 40 ) зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі Іммобільяре Саффі" проти Італії (Immobiliare Saffi проти Італії), заява № 22774/93, пункт 66).

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Першого Протоколу (пункт 53 рішення ЄСПЛ у справі Войтенко проти України від 29 червня 2004 року № 18966/02).

У пункті 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України (заява №40450/04,) ЄСПЛ, посилаючись на попередню практику, зазначив, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі Войтенко проти України від 29 червня 2004 року № 18966/02; рішення у справі Ромашов проти України, № 67534/01, від 27 липня 2004 року; у справі Дубенко проти України, № 74221/01, від 11 січня 2005 року; та у справі Козачек проти України, № 29508/04, від 7 грудня 2006 року).

Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою (рішення у справі Шмалько проти України, № 60750/00, п. 44, від 20 липня 2004 року). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі Сокур проти України, № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі Крищук проти України, № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Наявність у позивача права на отримання відповідних виплат встановлена рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі №360/462/19, яке набрало законної сили, і це право не може бути скасоване/обмежено з підстав відсутності фінансування такого виду виплат з державного бюджету.

Посилання відповідача, як уповноваженого державою органу, в обґрунтування невиконання судового рішення на нестачу бюджетних коштів, на переконання суду, є неприйнятним та неприпустимим, оскільки призводить до підриву самої концепції верховенства права.

Крім того, суд враховує, що до порушення прав позивача йому була призначена пенсія, отже, витрати на її сплату були заплановані та передбачені відповідним бюджетом Пенсійного фонду. Натомість, заборгованість перед позивачем виникла саме через порушення з боку відповідача, що встановлено рішенням суду у справі № 360/462/19. За таких обставин суд відхиляє твердження відповідача про відсутність витрат на виплату заборгованості пенсії позивачу в бюджеті Пенсійного фонду.

Взагалі є неприпустимим пенсійному органу підставою невиконання судового рішення вказувати відсутність у рішенні посилання на не встановлення окремого порядку проведення виплати пенсії за минулий період, оскільки зміст судового рішення визначений статтею 246 КАС України. Також необґрунтованим є посилання на окремий порядок, що визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки Закон № 1058 не містить банкетної норми з цього питання.

Таким чином суд, з урахуванням викладеного, не приймає звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на виконання рішення суду та вважає за необхідне встановити новий строк для надання звіту про виконання рішення суду.

У відповідності до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області відмовити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подати до Луганського окружного адміністративного суду новий звіт про повне виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі № 360/462/19 - у шестимісячний строк з дня набрання ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Смішлива