Справа № 420/1569/21
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/1569/21
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року, ухвалене в порядку письмового провадження в м. Одесі, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 22.10.2019 року № в частині застосування штрафу у сумі 5000 грн. за затримку сплати фізичною особою грошового зобов`язання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що податкове повідомлення-рішення № від 22.10.2019 року винесене за затримку на 1255 календарних днів грошового зобов`язання. Разом з цим, позивач вказує, що частиною 102.1 статті 102 Податкового кодексу визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. Таким чином, оскільки податковим органом штрафна санкція нарахована поза межами 1095 днів, позивач вважає себе вільною від такого грошового зобов`язання.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин у справі, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що за позивачем облікується заборгованість зі сплати транспортного податку з 2015 року, тому, на думку апелянта, податковим органом цілком правомірно оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням на позивача накладено штраф у сумі 5000 грн., а саме 20% від суми транспортного податку (25000 грн.)

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.10.2019 року Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № про нарахування позивачу штрафу за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб, а саме за затримку на 1255 календарних днів сплати грошового зобов`язання у сумі 25000 грн. (штраф у розмірі 20% та у сумі 5000 грн.).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернулась до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, які визначені статтею 102 ПК України, тобто, штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів.

Разом з цим, суд першої інстанції встановив, що штрафні санкції до позивача застосовано за затримку 1255 календарних днів, що є порушенням викладених вище приписів податкового законодавства.

Відтак, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 22.10.2019 року № про застосування штрафу у сумі 5000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку, зокрема, подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Пункт 126.1 статті 126 Податкового кодексу України передбачає, що якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно п. 114.1 ст. 114 Податкового кодексу України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Аналізуючи наведені вимоги ПКУ, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, які визначені статтею 102 ПК України, тобто, штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів.

Разом з цим, як встановлено судом першої інстанції, підтверджено під час апеляційного розгляду справи та не оспорюється апелянтом, оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням застосовано до позивача штраф за затримку сплати транспортного податку на 1255 календарних дні, тобто, поза межами строків давності, визначених статтею 102 ПК України, що свідчить про протиправність такого ППР та наявність підстав для його скасування.

Що стосується посилань апелянта на те, що станом на теперішній час за позивачем облікується податковий борг зі сплати транспортного податку з 2015 року у сумі 25000 грн., а тому, цілком правомірно застосовано до позивача штраф за затримку його сплати на 1255 календарних днів у розмірі 20%, колегія суддів зазначає, що вказані доводи апелянта жодним чином не спростовують встановлені у даній справі обставини щодо нарахування штрафних санкцій поза межами строків давності, визначених статтею 102 ПК України, а навпаки підтверджують висновки суду.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року - залишити без змін.

Відповідно до ст.ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик