Справа № 595/680/21
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 595/680/21 пров. № А/857/14934/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Курильця А.Р.,

суддів: Мікули О.І., Ніколіна В.В.,

з участю секретаря Михальської М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції - Тхорик І.І.,

час ухвалення рішення - 04.08.2021 року,

місце ухвалення рішення - м. Бучач,

дата складання повного тексту рішення - 04.08.2021 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 серпня 2021 року позов задоволено. Постанову серії ЕАН №4159891 від 04 травня 2021 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн на ОСОБА_1 , винесену інспектором відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського районного ВП ГУНП в Тернопільській області Савруком О.І. - скасовано, а провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова серії ЕАН №4159891 від 04 травня 2021 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн на ОСОБА_1 , винесена інспектором відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського районного ВП ГУНП в Тернопільській області Савруком О.І. є законною, процедури при її винесенні не порушено, а тому підстав для скасування останньої немає.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАН №4159891 від 04.05.2021 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною інспектором відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського районного ВП ГУНП в Тернопільській області Савруком О.І. у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Відповідно до вищевказаної постанови, ОСОБА_1 04.05.2021 о 15 год. 40 хв. у м. Бучач по вул. Галицька,13, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2104» д.н.з НОМЕР_1 , не виконала вимогу дорожнього знаку 3.21 В, чим порушила п. 8.4.в. Правил дорожнього руху України порушення вимог заборонних знаків та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.122 КУпАП.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила)

П. 1.9. Розділу 1 Правил визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається, зі змісту ст. 251 КУпАП та ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в зазначеній справі є будь - які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою)/судом встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту частини 1 статті 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом доказування у даній справі є протиправність оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за фактичне вчинення адміністративного правопорушення та її скасування.

Позивач факт вчинення нею адміністративного правопорушення заперечив. Вказує, що фотодоказами підтверджується те, що дорожній знак 3.21 водій не може побачити, оскільки такий не потрапляє в кругозір водія під час виїзду з вул.Торгової на вул.Галицьку в м.Бучач.

Колегія суддів зазначає, що посилання відповідачем на оскаржувану постанову як на беззаперечний доказ вчинення позивачем правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Лише фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивача, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі. Однак, відповідачами не надано будь-яких відеозаписів чи фотофіксації правопорушення, а отже суду не видається за можливе встановити, що позивачем справді було порушено ПДР.

Згідно приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 280 КпАП України визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскаржувана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення та таких не було надано суду.

Візуальне спостереження за дотриманням ПДР працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

З наданих відповідачами пояснень апеляційний суд не може встановити факт порушення позивачем ПДР.

Враховуючи те, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, надано їм належну правову оцінку та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального права, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду.

Під час розгляду справи позивачем заявлено клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частини 1статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч.2-5 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, на підтвердження здійснення витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи представником позивача надані до суду ордер про надання правничої допомоги позивачу серії ВС №1061267 від 05.05.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001103 від 29.08.2018 року, копія договору про надання правничої допомоги від 04.05.2021 року, укладеного між адвокатом Винниченко М.П. та Винниченко Г.Я., детальний опис робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги від 17.07.2021 та копію акта приймання наданих послуг від 12.07.2021.

Відповідно до п. 3.1 договору про надання правничої допомоги від 04.05.2021 сторони домовились, що сума оплати за надані послуги встановлюється за домовленістю сторін. Підготовка позову та подання 2000 грн, підготовка клопотань, судовий супровід, відстеження та консультації 1000 грн. Таким чином вартість правничої допомоги за цим договором складає3000 грн.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) від 12.07.2021 позивачу надані ряд послуг: аналіз судової практики (1 год.) - 500 грн; адвокатські запити, скарга в поліцію (оскарження постанови), 2 год. - 1000 грн; судовий позов, оскарження постанови загальна сума 500 грн; ведення справ у суді, підготовка клопотань, консультація, супровід (2 год.) 1000 грн. Разом сума послуг наданих адвокатом клієнту становить 3000 грн.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, Верховний Суд неодноразово вказував, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Колегія суддів зазначає, що предметом спору у цій справі є скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4159891 від 04.05.2021 про притягнення позивачки до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на неї штрафу в сумі 340 грн., в той час як правничу допомогу адвокатом визначено у розмірі 3000 грн, що свідчить про відсутність співмірності заявлених позовних вимог та розміру правничої допомоги, визначеної адвокатом.

Також суд зазначає, що надана послуга, яка зазначена в акті прийому-передачі та детальному описі робіт (надання послуг) від 12.07.2021, а саме написання скарги в поліцію, вартість якої у вищевказаних документах, разом із адвокатськими запитами вартує 1000 грн, не стосується безпосередньо розгляду справи в суді. Щодо участі у судовому засіданні, підготовки клопотань, консультації та супровід, то суд першої інстанції вірно зазначив, що розгляд даної справи відбувався у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, проте, представник позивача участі в судових засіданнях не брав, направляв на адресу суду заяви про розгляд справи у його відсутності.

Враховуючи вказане, виходячи із критеріїв реальності, розумності та пропорційності, суд робить висновок про те, що слід відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу, понесені при розгляді даної справи в суді, у розмірі 1000 грн, так як саме такий розмір правової допомоги буде співмірним із заявленими позовними вимогами.

Крім того, відповідно до квитанції №0.0..1АТ КБ«ПриватБанк» від 09 червня 2021року, позивачем сплачено судовий збір у сумі 454 грн, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 229,272,286,308,315,316,321,322,325 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 серпня 2021 року у справі № 595/680/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 20 жовтня 2021 року.