Справа № 520/15552/21
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 р. № 520/15552/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОПАРТС-ВМ" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОПАРТС-ВМ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2021/000289/2 від 23.02.2021 Слобожанської митниці Держмитслужби; визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807170/2021/00254 від 23.02.2021 Слобожанської митниці Держмитслужби.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним та таким, що прийняте всупереч нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Ухвалою суду від 19.08.2021 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачам надати відзив на позов, позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачам, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які міститься в матеріалах справи.

Представником відповідача 09.09.2021 до суду надано відзив на позов, в якому зазначено, що оскаржуване рішення відповідача є правомірним, та прийнятим з дотриманням вимог чинного законодавства. В задоволенні адміністративного позову просить відмовити.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22.02.2021 до митного поста «Харків - центральний» Слобожанської митниці Держмитслужби підприємством ТОВ «АВТОПАРТС-ВМ» була подана до митного оформлення в митному режимі «імпорт» електронна митна декларація (далі - ЕМД) UA807170/2021/009826 на товари «автозапчастини» - походженням з Росії та Китаю.

Вказаний товар надійшов на адресу ТОВ «АВТОПАРТС-ВМ» за Контрактом №UA18 RU-AVP від 06.02.2018, укладеним з ООО «Меридиан АНК» (Російська Федерація).

За правилами ст. 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів, відповідно до ст. 52 Митного кодексу України здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 - Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати до митного органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню.

Згідно ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №651 від 30.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за №1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів документи. При цьому відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл - номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії.

Класифікатор документів, затверджено наказом Міністерства фінансів України №1011 від 20.09.2012.

Так, разом з ЕМД UA807170/2021/009826 особою, уповноваженою ТОВ «АВТОПАРТС-ВМ» на декларування товарів були надані наступні документи, зазначені в графі 44: « 0380» - рахунок-фактура №210222від 16.02.2021; «d0730» - автотранспортна накладна б/н від 16.02.2021; « 0862» - декларація про походження товару №210222 від 16.02.2021; « 3004» - рахунок-фактура про надання транспортно-експортних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №18/22 від 18.02.2021; « 3005» - платіжне доручення №2426 від 22.02.2021, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційні послуги; « 3007» документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Довідка №18/02-01 від 18.02.2021; « 4100» контракт UA18 RU-AVP від 06.02.2018 - з додатками від 15.11.2018 р. та 27.12.2019; « 4103» - специфікація №21/02 від 12.02.2021; « 4301» договір №21-11/01 про транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів від 11.01.2021; « 4301» договір №2021-0401 на транспортно-експедиційне обслуговування від 14.01.2021; « 9000» - прайс- лист ТОВ ООО «Меридиан АНК» від 01.02.2021; «d9610» - копія митної декларації країни відправлення №10418010/160221/0043852 від 16.02.2021

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Таким чином, митниця зобов`язана здійснювати контроль за повнотою нарахування митних платежів та правильністю визначення бази митного оподаткування, зокрема, митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до пункту 2(а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом, або аналогічного товару.

Відповідно до пункту 2(b) статті під «дійсною вартістю» повинна розумітись ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.

Стаття 17 Угоди передбачає, що ніщо не повинно тлумачитися так, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митної оцінки.

З огляду на це, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості. Зазначене можливо здійснити, зокрема, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митному органі інформацією - рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено і інформація про які ретельно перевіряється.

Так, контроль правильності визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за ЕМД №UА807170/2021/009826 від 22.02.2021 здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог ст. 54 Митного кодексу України шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також ст.ст.336, 337, 363 Митного кодексу України в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками.

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок №631).

Відповідно до п.п. 4.5.4. п. 4.5 розділу IV Порядку №631 при здійсненні митного оформлення виконуються, зокрема, такі митні формальності контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АС АУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).

Згідно ст. 361 Митного кодексу України, управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Цілями застосування системи управління ризиками є: 1) запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи; 2) забезпечення більш ефективного використання наявних у органів доходів і зборів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику); 3) забезпечення в межах повноважень органів доходів і зборів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів; 4) прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД №UА807170/2021/009826 спрацювали ризики, згенеровані АС АУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, зокрема, за кодом: 105-2 - (контроль правильності визначення митної вартості товарів) та 186-2 (витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів): «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1, 35, 37, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49) (скриншот АСМО Інспектор додається).

Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України».

Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 статті 53 Митного кодексу України.

Відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684 АСАУР за поданою ЕМД було сформовано перелік митних формальностей.

Суд зазначає, що вказаний перелік митних формальностей формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання.

Спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості с рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.

Відповідачем зазначено, що зазначені обставини стали підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів, наданих декларантом на підтвердження заявленої митної вартості, що узгоджується з п. 8 розділу 2 Методичних рекомендацій, відповідно до якого у випадках спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів.

Враховуючи, що аналіз вищенаведених висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 15.08.2019 (справа №826/19400/15) дає підстави стверджувати, що спрацювання ризиків АСАУР вже свідчить про наявність обґрунтованого сумніву та є підставою для витребування додаткових документів, то логічно послідовним є твердження про те, що неподання декларантом на запит митного органу жодних додаткових документів свідчить про те, що обґрунтований сумнів митниці у правильності обрання методу визначення митної вартості та правильності її обчислення не був усунутий, що, в свою чергу, виключає можливість для митного органу визнати заявлену декларантом митну вартість.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно вищезазначених приписів, 22.02.2021 відповідно до спецпідрозділу митниці (відділу контролю митної вартості управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання) був направлений запит щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості товарів за поданою ЕМД. Причиною направлення вказаного запиту є спрацювання АСАУР щодо можливого заниження митної вартості.

Відповідно до п. 2 розділу 2 Методичних рекомендацій, після надходження запиту від підрозділу митного оформлення, посадовою особою спеціалізованого підрозділу було здійснено зокрема: перевірку документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування; перевірку включення/не включення складових митної вартості; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірку наявності ознак підробки документів, які підтверджують митну вартість; перевірку наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів.

За результатом аналізу та співставлений вказаних документів відповідачем зазначено, що ним було встановлено наступне.

Задекларований рівень митної вартості товарів значно нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні раніше.

Щодо правового обґрунтування використання цінової бази ЄАІС зазначаємо суду, що відповідно до ч. 1 ст. 31 Митного кодексу України проведення передбачених цим Кодексом митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється з використанням інформаційних технологій, у тому числі заснованих на інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах, і засобів їх забезпечення, що функціонують на національному та/або міжнародному рівні.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у державній митній справі можуть застосовуватися інформаційні, телекомунікаційні та інформаційно-телекомунікаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані органами доходів і зборів.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 Митного кодексу України можливість використання для здійснення державної митної справи інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем і засобів їх забезпечення, а також порядок і умови їх застосування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положенням про ЄАЇС, затвердженим наказом Державної митної служби України №1341 від 04.11.2010, встановлено, що ЄАІС це багатофункціональна інтегрована автоматизована система, що забезпечує інформаційну підтримку та супроводження митної справи в Україні і становить сукупність кількох взаємопов`язаних інформаційних систем.

Згідно з розділом 5 «Джерела довідкової інформації, які можуть бути використані під час роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків» Методичних рекомендацій, в якості джерела інформації під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися, зокрема, спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси ЄАІС.

Контрагентом до Контракту UA18RU-AVP від 06.02.2018, в рамках якого була здійснена поставка товарів, є ООО "Меридиан АНК" а, виробниками товарів є ООО МР "Универсал", ООО Элад, ООО А ТР-Холдинг, SUZHOU ZHONGCHENG AUTO А/С COMP RESSOR CO, LTD,, CARYILLE AUTO PARTS TECHNOLOGY TAICANG CAKVILLE AUTO PARTS TECHNOLOLOGY TAICANG GO., та інші.

Таким чином, Контракт UA18RU-AVP є непрямими контрактом, тобто укладеним не з виробником товару.

Проте договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, та жодних відомостей щодо вартості товарів, наданої саме виробником, до митниці надано не було.

Необхідність подання договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається передбачена п.1 ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Крім того, правомірність позиції митниці щодо необхідності надання вищевказаних документів в разі поставки товару за непрямими контрактами підтверджується висновками Верховного Суду, відображеними у постанові від 16.04.2019 по справі №804/1627/15 (адміністративне провадження №К/9901/16665/18), у якій суд зазначив наступне: "За відсутності договору із третіми особами, то пов`язаний з контрактом про поставку товарів, митна вартість яких визначається, унеможливлює проведення перевірки числового значення заявленої митної вартості."

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідачем також зазначено, що подані до митного оформлення документи (зовнішньоекономічна угода, інвойс, специфікація, довідка та рахунок щодо транспортних витрат, платіжне доручення щодо оплати транспортних витрат) не підтверджують в повній мірі задекларований найменший рівень митної вартості.

Також відповідачем зазначено, що відповідно до п. 3.5 розділу 3 сроки поставки контракту №UA 18RU - AVP від 06.02.2018 разом з товаром продавець пропонує покупцю наступні документи: рахунок фактуру - 3 оригінала; CMR - 2 оригінал; пакувальний лист; экспортна ТД - екземпляр для отримувача.

Однак до переліку документів, що зазначаються в графі 44 МД пакувальний лист надано не було, що підтверджується відсутністю реквізитів документа за кодом « 0271», яким має бути позначено такий документ відповідно до Класифікатора документів.

Крім того, серед поданих до митного оформлення документів відсутній пакувальний лист, наявність якого передбачена пунктом 3.5 зовнішньоекономічного контракту №UA18RU-AVP від 06.02.2018.

Довідка про транспортні витрати №18/02-01 від 18.02.2021 та рахунок на оплату №18/02 від 18.02.2021 наданий ТОВ «ДІА-ТРАНС», а перевезення відповідно до CMR б/н від 16.02.2021 здійснювала інша особа ( ОСОБА_1 ).

За правилами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України - у разі, якщо документи, зазначені в частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вилив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника і товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З огляду на це, спрацювання ризиків АСАУР та вищенаведені розбіжності свідчать про наявність у відповідача обґрунтованого сумніву в правильності обчислення митної вартості товару, який, в свою чергу, є підставою для запиту у декларанта додаткових документів.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 15.08.2019 по справі №826/19400/15 викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: «...відповідач має право витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару, за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. В даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої митної вартості товару, оскільки відповідачем за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками було виявлено ризик можливого заниження митної вартості товару, що стало підставою здійснення перевірки правильності її визначення.» «...при здійсненні порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості подібних за фізичними характеристиками товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з`ясовано, що вартість заявлених до митного оформлення товарів є меншою від мінімального рівня митної вартості, інформація по яким міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС України. З урахуванням зазначеного, суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що наявність в ЄЛІС Держмитслужби України інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.»

Аналогічні висновки містяться також у постанові Верховного Суду від 13.01.2021 по справа №805/2942/16-а, де суд зазначив наступне: «...сумніви у достовірності та правильності обрахування заявленої митної вартості товару були обґрунтовані такими чинниками: 1) спрацювання профілю ризику в системі АСАУР під кодом 103-1 «Контроль правильності визначення митної вартості» з повідомленням про можливе заниження митної вартості товару та завданням здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до МК України та з урахуванням вимог наказу ДФС України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. Дана митна формальність є обов`язковою для виконання посадовою особою митниці; 2) встановлення факту заниженої митної вартості спірного товару в порівнянні з цінами на ідентичні товари, митне оформлення яких вже здійснено, за допомогою використання ПІК ЄАІС ДФС «Цінова інформація при визначенні митної вартості».

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, аналіз наведених висновків Верховного Суду дає підстави стверджувати, що спрацювання - ризиків АСАУР вже свідчить про наявність обґрунтованого сумніву та є підставою для витребовування додаткових документів.

В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України була проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявною у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Так, 22.02.2021 митницею було повідомлено декларанта про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару (принт-скрин АСМО Інспектор щодо запиту про надання додаткових документів). Зокрема, відповідачем було запитано: 1) договір, угоду, контракт з третіми особами, пов`язані з договором, угодою, контрактом на поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про оплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 5) каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прас-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість сировини; 7) копію митної декларації країни відправлення.

Проте, 23.02.2021 позивачем був надісланий лист, в якому зазначалося про неможливість подання будь-яких інших додаткових документів.

Враховуючи, що аналіз вищенаведених висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 15.08.2019 (справа №826/19400/15) дає підстави стверджувати, що спрацювання ризиків АСАУР вже свідчить про наявність обґрунтованого сумніву та є підставою для витребовування додаткових документів, то логічно послідовним є твердження про те, що неподання декларантом на запит митного органу жодних додаткових документів свідчить про те, що обґрунтований сумнів митниці у правильності обрання методу визначення митної вартості та правильності її обчислення не був усунутий, що, в свою чергу, виключає можливість для митного органу визнати заявлену декларантом митну вартість.

З огляду на це, суд зазначає, що системний аналіз приписів статей 52-55 Митного кодексу України дозволяє зробити висновок про те, що декларант зобов`язаний довести заявлену ним митну вартість шляхом надання достовірних відомостей, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Обов`язок саме позивача довести митну ціну товару підтверджується правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, в постанові від 15 травня 2018 року у справі №809/1260/17 (адміністративне провадження № К/9901/46425/18), де судом касаційної інстанції констатовано, що «аналіз норм матеріального права (статей 49, 51, 52, 53, 54 Митного кодексу України) свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо гуни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. У випадку, якщо виникнення сумніву у повноті та достовірності відомостей про митну вартість товарів відповідач обґрунтовує тим, що позивачем до митного оформлення надані документи, які містять розбіжності, це свідчить про наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які стали підставою для витребування додаткових документів».

Аналогічні положення містить також й постанова Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №818/1220/17 (адміністративне провадження №К/9901 /46097/18), згідно з якою «з огляду на суперечність поданих декларантом документів у митниці були обґрунтовані підстави для сумніву в правильності митної оцінки товару, які не були усунуті позивачем шляхом надання додатково витребуваних документів. З урахуванням правового регулювання спірних правовідносин є підстави погодитися, що за відсутності документів, які б поясніти чи спростували сумніви митного органу, останній мав достатні та обґрунтовані підстави для невизнання митної вартості товару за ціною договору (контракту) та застосування другорядного методу визначення митної вартості імпортованих товарів».

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідачем зазначено, що витребувані у позивача документи, зокрема, що стосуються оплати товару (банківське платіжне доручення) та митна декларація країни відправлення були в наявності у позивача на момент митного оформлення. Проте, неподання їх до митниці ні разом з митною декларацією, ні на запит про надання додаткових документів свідчать про те, що декларант, знехтував обов`язком довести заявлену митну вартість.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Суд зазначає, що зазначені у відзиві обставини у виді розбіжностей в частині заявлених рівнів митної вартості в порівнянні з наявною в митниці ціновою інформацією за фактами митних оформлень подібних товарів у найближчий час до часу митного оформлення оцінюваних товарів, розбіжності в поданих документах, а також не підтвердження відповідними документами задекларованого найнижчого рівня митної вартості, виключали можливість для митного органу визнати заявлену декларантом та розраховану за основним методом митну вартість товару позивача.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України митним органом було послідовно проаналізовано можливість визначення митної вартості товару позивача за другорядними методами.

Згідно ч. 1 ст. 64 Митного кодексу України, у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, що не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Враховуючи відсутність необхідних підстав для послідовного застосування другорядних методів, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/000289/2 від 23.02.2021 за резервним методом відповідно до положень ст. 64 Митного кодексу України.

В даному контексті доречним буде посилання на наступні правові висновки Вищого адміністративного суду України, викладені в ухвалі від 12.11.2015 у справі №П/805/38/14): «Згідно з частиною першою статті 64 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. При визначенні митної вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосуванні цих методів.

Обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів визначення митної вартості відповідає цілям та положенням статті 7 Угоди про застосування Статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) 1994 року.

Тобто, при застосуванні резервного методу допускається порівняння цін на товари різних виробників та продавців товару, навіть з різних країн походження товару.

Застосування резервного методу та визначення подібності товару з наявною інформацією митниці здійснюється виходячи з основного критерію - коду за Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності.

При цьому, дата митного оформлення, за яким здійснювалося порівняння, є наближеною до дати спірного митного оформлення. При визначенні митної вартості згідно з ціновою інформацією, яка наявна у митниці (станом на день здійснення митного оформлення), береться митна вартість подібного товару, митне оформлення якого збігається або є максимально наближеним до дати поточного (спірного) митного оформлення».

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Митна вартість, визначена згідно з положеннями статті 64 Митного кодексу України, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях, що підтверджується наданими разом з відзивом на позов витягами з ЄАІС щодо рівня цін по ЦБД.

При цьому - джерелом цінової інформації обрана саме найнижча ціна із усіх наявних цінових варіантів.

Обґрунтування неможливості застосування для визначення митної вартості товару методів визначення митної вартості товарів, передбачених ст.ст. 58-63 Митного кодексу України наведене у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2021/000289/2 від 23.02.2021.

Оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів оформлене з додержанням вимог ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195.

Таким чином, Слобожанською митницею Держмитслужби правомірно обрано резервний метод визначення митної вартості та прийнято відповідне Рішення.

Крім того, суд зазначає, що товар був оформлений у митному відношенні у вільне використання з використанням права декларанта на випуск товару у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України у відповідності до положень частини 7 статті 55 Митного кодексу України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості №UА807000/2021/000289/2 від 23.02.2021 та картка відмови №UА807170/2021/00254 винесені на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами Митного кодексу України та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, а тому обставини для їх скасування відсутні.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вище обставини, суд доходить до висновку, що позивачем не доведена протиправність дій та рішення відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОПАРТС-ВМ" не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 262, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОПАРТС-ВМ" (а/с 15, смт. Пісочин, Харківський район, Харківська область, 62418, ) до Слобожанської митниці Держмитслужби (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов