Справа № 932/11341/20
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я Справа № 932/11341/20

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Провадження № 2а/932/370/21

04 січня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Воронова Дмитра Анатолійовича, третя особа Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову старшого інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Воронова Дмитра Анатолійовича серії ДП18 №693436 від 17 вересня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 17 вересня 2020 року старший інспектор відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Воронов Д.А. виніс постанову серії ДП18 №693436, якою притягнув його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. При накладенні на нього штрафу інспектор вказав, що того ж дня, 17 вересня 2020 року, позивач керував транспортним засобом марки «ВАЗ-2108», державний номерний знак НОМЕР_1 , та був учасником ДТП, що сталася 26.08.2020 року на перехресті вул. Аеропортівська та вул. Старокодацька у м. Дніпрі, без чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Через те, що він ніякого правопорушення не вчиняв, є учасником бойових дій, має відповідні пільги, а саме звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено строк на подання відзиву та доказів, а саме.

23 грудня 2020 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому ніяких фактичних обставин, які зумовили притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не викладено, а натомість викладено посилання на норми КУпАП, КАС України, Закону України «Про Національну поліцію», Інструкцію із оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. В цей же час, відповідач вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволенні, виходячи з правовірності винесення працівником патрульної поліції оскаржуваної постанови та відповідності його дій при розгляді відносно позивача справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП вимогам Конституції та законів України. Тому, на переконання відповідача, у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, за що його й було притягнуто до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення у межах санкції цієї статті. Просить у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою від 17 вересня 2020 року серії ДП18 № 693436 у справі про адміністративне правопорушення, старшим інспектором відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Вороновим Д.А. накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за скоєння ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, що виразилось у тому, що позивач керував транспортним засобом марки «ВАЗ-2108», державний номерний знак НОМЕР_1 , та був учасником ДТП, що сталася 26.08.2020 року на перехресті вул. Аеропортівська та вул. Старокодацька у м. Дніпрі, без чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Правилами дорожнього руху України, що затверджені Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, із змінами і доповненнями, Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно із вимогами ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до вимог п.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), становить адміністративне правопорушення.

Згідно із вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно із вимогами ст. 293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні. Згідно із вимогами ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Позивач оскаржуючи постанову серії ДП18 №693436 від 17 вересня 2020 року зазначає, що він є учасником бойових дій, має відповідні пільги, а саме звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підтвердження своїх слів надав суду відповідні докази, а саме посвідчення серії НОМЕР_2 . Через це, суд вважає недоведеною відповідачем подію адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, внаслідок чого постанова відповідача від 17 вересня 2020 року підлягає скасуванню із одночасним закриттям провадження в справі.

Згідно із вимогами ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір у сумі 420 грн., що підтверджується квитанцією №93 від 28.09.2020 року, а також 02 вересня 2020 року між позивачем та адвокатом Ружа І.В. укладено договір про надання правової допомоги № 0902/1. Адвокатом Ружа І.В. надавались послуги наступних видів та вартості: складення та подання адміністративного позову до суду 1500 грн.; одноразова участь адвоката при розгляді справи в сулі 1000 грн.; складання та подання відповіді на відзив 800 грн., а всього на надання послуг виходячи із розрахунку та умов договору - 3300 грн. + 420 грн. сплаченого судового збору = 3720 грн. судових витрат.

Відповідно до вимог ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тому, вирішуючи питання про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із того, що договір позивача із адвокатом Ружа І.В. від 02 вересня 2020 року містить суму гонорару адвоката, та порядок її визначення, тому суд присуджує до стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та сплачений судовий збір, в розмірі 3720 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Воронова Дмитра Анатолійовича, третя особа Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №693436 від 17 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, , понесені судові витрати: сплачений судовий збір у розмірі 420 грн. та на професійну правничу допомогу у сумі 3300 грн., а всього 3720 грн.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні - протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів із дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Т.О. Кудрявцева