Справа № 380/6040/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Львів

справа № 380/6040/21

провадження № П/380/6124/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Марець В.В., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Цимбала І.З.

відповідача: представник Качмарик Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні адміністративну справу за позовом Фермерського господарства ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Фермерське господарство ОСОБА_1 (Позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 03.12.2020 року № про застосування штрафу в сумі 500 000,00 грн. за порушення ч.1 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР, щодо Фермерського господарства Елечка Степана Федоровича (ЄДРОПОУ 22353495);

- стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час оформлення спірного податкового-повідомлення рішення посадовими особами ГУ ДПС у Львівській області допущено помилки. Також вказує, що голові ФГ ОСОБА_1 в порушення норм п. 80.2 ст.80 ПК України не вручено копію наказу на проведення фактичної перевірки та в акті перевірки не зазначено підпункти та пункти статті 80 ПК України.

Із висновками щодо порушення норм податкового законодавства позивач не погоджується, оскільки довідка від 09.11.2020 року, яка була підписана головою Фермерського господарства в ході фактичної перевірки, написана на вимогу перевіряючих, без надання терміну для подання первинних і бухгалтерських документів.

Стверджує, що первинні та бухгалтерські документи позивача, які не були взяті до уваги під час проведення фактичної перевірки, підтверджують, що дизельне паливо в кількості 3010 л, яке придбано відповідно до ВН №470БКДГ-0062-9 від 10.04.2020 року та в кількості 3502 л, яке придбано відповідно до ВН №470БКДГ-0062- від 07.05.2020 року було залито в паливні баки транспортних засобів, які знаходяться на балансі підприємства або в оренді.

Позивач стверджує, що аналіз первинних документів наданих до скарги №11 від 16.12.2020 року на спірне податкове повідомлення-рішення свідчать про те, що підприємство не здійснювало зберігання дизельного палива в резервуарі, а норми ст. 1 та ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» вказують, що зберігання пального в паливних баках транспортних засобів/технічному обладнанні/пристроях не потребує отримання ліцензії на право зберігання пального, оскільки дані резервуари не являються нерухомим майном та не мають чіткої прив`язки до місця (території).

Саме тому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 03.12.2020 року №.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задоволити.

Відповідач у поданому 12.05.2021 року на позовну заяву відзиві проти позову заперечив з підстав, що відповідно до наказу від 03.11.2020 року № 4263-ПП та направлень від 03.11.2020 року №№ 6232, 6233, 6231 була проведена фактична перевірка місця зберігання, що розташоване за адресою: Львівська область, Жидачівський р-н, с. Піддістряни належить суб`єкту господарювання - ФГ Елечко С.Ф.

За наслідками фактичної перевірки складено Акт від 11.11.2020 року № 13/1116/09.01/2235495 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального.

Перевіркою встановлено, що позивачем отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 22.05.2020 № 2000890 терміном дії з 22.05.2020 до 22.05.2025 за адресою Львівська область, Жидачівський р-н, с. Піддістряни та використовує для цього резервуар ємністю 54 м3.

Водночас, на підставі наданих до перевірки документів встановлено, що 10.04.2020 та 07.05.2020 позивачем було отримано дизельне пальне для власного використання (заправки техніки), яке зберігалось у резервуарі ємністю 54 м3 за адресою Львівська область, Жидачівський р-н, с. Піддістряни.

Вищевказані обставини підтверджені головою ФГ «Елечко С.Ф.» Елечком Степаном Федоровичем в наданій на ім`я заступника начальника ГУ ДПС Львівській області довідці від 09.11.2020.

Відповідач зазначає, що фактична перевірка проведена у присутності голови Фермерського господарства - Елечко Степана Федоровича, якому перед початком проведення перевірки було пред`явлено службові посвідчення, направлення на перевірку та вручено копію наказу, що підтверджується відповідними підписами. Від підписання та отримання акту фактичної перевірки позивач відмовився, про що складено відповідний акт.

За наслідками вищезазначеного акту перевірки, Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.12.2020 року № , яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України і ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 500000,00 грн.

Відповідач вказує, що при ознайомлені з актом перевірки, так і після його отримання поштою та прийняття податкового повідомлення-рішення позивач не заперечував викладені в акті виявлені порушення, як і не зазначав про те, що придбане ним дизельне паливо відповідно до видаткових накладних від 10.04.2020 та від 07.05.2020 було залито в паливні баки транспортних засобів.

Отже, у контролюючого органу були усі підстави для прийняття оскаржуваного повідомлення-рішення, саме тому відповідач вважає вимоги позивача, викладені в позовній заяві необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

15.06.2021 року представником відповідача надано письмові пояснення, в яких вказує, що зі змісту акцизних накладних від 10.04.2020 та від 07.05.2020 зазначено «Напрям використання» - « 0» (операції, не віднесені до одного з кодів ознаки напряму використання « 1»-« 4»), а не «4» (реалізація пального з акцизного складу пересувного до: паливного бака транспортного засобу або технічного обладнання, пристрою).

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 21 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою від 08 червня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи підготовчим засіданням.

В судовому засіданні 24.06.2021 року ухвалою суду, яка занесена в протокол судового засідання, було задоволено клопотання представника відповідача щодо допиту в якості свідків - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , також закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд заслухав пояснення представників позивача та відповідача, показання свідків, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Фермерське господарство Елечка Степана Федоровича () здійснює наступні види діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; вирощування інших однорічних і дворічних культур; вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників; розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів; розведення свиней; розведення свійської птиці; змішане сільське господарство.

Наказом ГУ ДПС у Львівській області від 03.11.2020 року №4263-ПП з метою посилення контролю за виробництвом пального і запобігання порушень у сфері оптової та роздрібної торгівлі пальним, на підставі статей 20, 61, 62, підпункту 75.1. пункту 75.1 ст. 75 та підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (зі змінами та доповненнями), призначено проведення фактичної перевірки з 03.11.2020 року по 12.11.2020 року ФГ Елечка Степан Федорович (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за адресою: Жидачівський район, с. Піддністряни, щодо дотримання вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та інших законодавчих актів, що регулюють виробництво, обіг та зберігання пального.

Відповідно до Наказу від 03.11.2020 року № 4263-ПП та направлень від 03.11.2020 року № № 6232, 6233, 6231 була проведена фактична перевірка за адресою: Львівська область, Жидачівський район, с. Піддістряни, що належить суб`єкту господарювання - ФГ ОСОБА_1 .

За наслідками фактичної перевірки складено Акт від 11.11.2020 року № 13/1116/09.01/2235495 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального, в якому встановлено порушення ФГ ОСОБА_1 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів пального» (із змінами та доповненнями) від 19.12.1995 № 481/95-ВР.

За наслідками вищезазначеного акту перевірки від 11.11.2020 року, Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.12.2020 року № , яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 500000,00 грн.

Дане податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку 16.12.2020 року. За наслідками розгляду скарги від 16.12.2020 року № 11, рішенням ДПС України від 23.03.2021 року №6529/6/99-00-06-03-01-06 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 03.12.2020 року № , а скаргу позивача без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стосовно питання дотримання відповідачем порядку проведення перевірки, суд зазначає наступне.

З наказу від 03.11.2020 року №4263-ПП про проведення фактичної перевірки слідує, що підставою для проведення фактичної перевірки відносно позивача зазначені статті 20, 61, 62, підпункт 75.1. пункту 75.1 ст. 75 та підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України з метою посилення контролю за виробництвом пального і запобігання порушень у сфері оптової та роздрібної торгівлі пальним.

Згідно із підпунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За положенням п. 80.1 ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Так, для прийняття рішення контролюючого органу щодо проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України законодавцем чітко передбачено підстави для проведення податкового контролю.

Відповідно до підпункту 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (пп.80.2.5).

Отже, законодавством закріплена обов`язковість наявності у податкового органу та/або отримання ним в установленому законодавством порядку відповідної інформації визначеної в пп. 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України про порушення платником податків, щодо якого здійснюється перевірка, вимог законодавства.

Проте статтею 19-1 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: 19-1.1.16 - здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; 19-1.1.4 здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства для призначення фактичної перевірки необхідно в частині проведення контролю за виробництвом, обліком, зберіганням та транспортуванням спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №810/1394/16, від 22 квітня 2021 року від справа № 805/3809/16-а, від 29 липня 2021 року у справі №815/6864/16.

Отже, суд зазначає, що положення пп. 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

Таким чином, відповідач мав право проводити фактичну перевірку на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до п. 80.7 статті 80 ПК України, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відповідно до п. 80.10 статті 80 ПК України, порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

За положенням п. 86.5 ст.86 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції

Здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки, як юридичного факту, у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення, у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.

З огляду на викладене, перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, є обов`язковою умовою для проведення перевірки та реалізації її наслідків.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 09.11.2020 року було вручено наказ та направлення, та ознайомлено із підставами перевірки, про що свідчить особистий підпис, який міститься у направленнях на перевірку від 03.11.2020 року № № 6232, 6233, 6231. За результатами перевірки складено акт від 11.11.2020 року № 13/1116/09.01/2235495, від підписання і отримання якого ОСОБА_1 відмовився, про що відповідачем складено акти від 11.11.2020 року №13/894/09.01/22353495 та від 11.11.2020 року №13/892/09.01/ НОМЕР_1 .

Отже, допуск посадових осіб відповідача до проведення фактичної перевірки відбувся, а відповідачем було дотримано вимоги наведених вище норм податкового законодавства, тому суд відхиляє у цій частині доводи позивача.

Досліджуючи правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ратифікованим виноградним, спиртом етиловим ратифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-BP (далі Закон № 481/95-BP).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 481/95-BP, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування;

зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Згідно зі ст.15 Закону №481 встановлено річну плату за ліцензії на право зберігання пального у розмірі 780 гривень.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження, а також фактичне місцезнаходження ємностей, що використовуються для зберігання пального.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Закону № 481/95-BP, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Відповідно до пункту 2 та 3 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 (далі Порядок №790), фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

До суб`єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Згідно п. 5 Порядку №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до матеріалів справи, підставою для застосування фінансових санкцій слугував акт перевірки, яким встановлено факт та обставини зберігання пального, без наявності ліцензії.

Матеріалами справи підтверджено, що 10.04.2020 року та 07.05.2020 року позивачем було отримано дизельне пальне від постачальника ТОВ «ОККО-Бізнес Контракт»» для власного використання (заправки техніки), що підтверджується акцизними накладними форми «П» №34821 від 10.04.2020 року та №41765 від 07.05.2020 року, які відображені в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, копії яких наявні в матеріалах справи, в яких, зокрема зазначено дані відвантаження продукції на адресу місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання не платник акцизного податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, а саме: Львівська область, Жидачівський р-н, с. Піддістряни, вул. Залізнична, 1. Також у вказаних акцизних накладних зазначено обсяг нафтопродуктів 3026,46 літрів та 3507,95 літрів.

Відвантаження дизельного пального підтверджено накладними №470БКДГ-0062-9 від 10.04.2020 року та №470БКДГ-0062- від 07.05.2020 року, а транспортування - транспортними накладними від 10.04.2020 та 07.05.2020 року.

Доводи позивача, що придбане пальне було залито в паливні баки транспортних засобів, які знаходяться на балансі підприємства або в оренді, в підтвердження чого долучив договори оренди транспортних засобів, акти приймання-передачі транспортних засобів, реєстр автомобільної техніки ФГ «Елечка С.Ф.», наряди та обліково-бухгалтерські довідки, суд оцінює критично.

Так, перевіркою встановлено, що позивачем отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 22.05.2020 № 2000890 терміном дії з 22.05.2020 до 22.05.2025 за адресою Львівська область, Жидачівський р-н, с. Піддістряни та використовує для цього резервуар ємністю 54 м3.

Водночас, на підставі наданих до перевірки документів встановлено, що 10.04.2020 та 07.05.2020 позивачем було отримано дизельне пальне для власного використання (заправки техніки), яке зберігалось у резервуарі ємністю 54 м3 за адресою Львівська область, Жидачівський р-н, с. Піддістряни.

Вищевказані обставини підтверджені головою ФГ «Елечко С.Ф.» ОСОБА_1 в наданій на ім`я заступника начальника ГУ ДПС Львівській області довідці від 09.11.2020, в якій зазначено: «що дизельне пальне, яке придбане від ОККО РІТЕЙЛ зберігається у цистерні ємністю 54 м3 на складі Фермерського господарства «Елечка С.Ф.».

З 1.04.2020 р. вищевказане дизельне паливо зливаємо у свій власний резервуар, з подальшим використанням власної техніки (трактори, комбайн, автомашини). Заправка здійснюється з цистерни. На залишку знаходиться приблизно 10 т дизельного палива».

Наведені обставини підтверджені і показаннями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проводили фактичну перевірку позивача. Свідки зазначили, що 09.11.2020 року надали для ознайомлення голові ФГ «Елечко С.Ф.» копію наказу на проведення перевірки та направлень, також отримано письмові пояснення (довідку) ОСОБА_1 від 09.11.2020 року. Жодних обставин, які б вказували на примусову вимогу написання ОСОБА_1 вищевказаної довідки, судом не встановлено.

Суд звертає увагу, що в акцизних накладних форми «П» від №34821 від 10.04.2020 року та №41765 від 07.05.2020 року пунктом розвантаження пального вказано адресу: АДРЕСА_1 .

Також вважає слушними доводи відповідача, що зі змісту акцизних накладних від 10.04.2020 та від 07.05.2020 зазначено «Напрям використання» - « 0» (операції, не віднесені до одного з кодів ознаки напряму використання « 1»-« 4»), а не «4» (реалізація пального з акцизного складу пересувного до: паливного бака транспортного засобу або технічного обладнання, пристрою).

Отже, матеріалами справи беззаперечно підтверджено факт зберігання ФГ «Елечко С.Ф.» пального без відповідної ліцензії на момент постачання пального (10.04.2020 року, 07.05.2020 року), доказів які б спростовували вказані обставини позивачем не надано.

Додатковим доказом на підтвердження правомірності винесеного рішення про застосування штрафних санкцій служить отримана позивачем Ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 22.05.2020 з визначенням місця зберігання: Львівська область, Жидачівський р-н, с. Піддістряни, з загальною місткістю резервуарів, що використовуються для зберігання пального (літри):50000.

Окрім того, матеріали справи не містять жодної інформації про обсяги активів, ведення обліку пального, його використання чи списання, відповідно до вимог встановлених Інструкцією №281, яка поширюється на всі класи, типи, групи і види нафти та типи, марки і види (залежно від масової частки сірки) нафтопродуктів та вимоги якої є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Як наслідок, позивачем не доведено наявності фактичних обставин, які перелічені у ст. 15 Закону №481/95-ВР за яких ліцензія на право зберігання пального не придбавається.

Щодо доводів позивача в частині допущених помилок при оформленні спірного податкового повідомлення-рішення, суд на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 826/11623/16. Суд зауважує, що зі змісту податкового повідомлення - рішення від 03.12.2020 року № цілком зрозумілі і фактичні, і правові підстави його прийняття, також правильними є числові значення суми грошового зобов`язання. Помилка в зазначенні коду платежу у спірному податковому повідомленні-рішенні не звільняє платника податків від виконання його податкових обов`язків.

Відповідно до частин першої другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин та наведених правових положень, суд приходить до висновку, що відповідачем дотримано наведені приписи ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги Фермерського господарства Елечка Степана Федоровича до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.12.2020 року №, задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 1, п.2 ч.2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Відповідно до правил ст. 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Фермерського господарства Елечка Степана Федоровича (с. Піддністряни, Жидачівський район, Львівська область, 81722) до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 18.10.2021 року.

Суддя Клименко О.М.