Справа № 320/8776/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8776/21 Суддя (судді) першої інстанції: Басай О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Романович І.І., за участі представника позивача Масника І.Р., представника відповідача Ігнатьєва О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И В :
Історія справи.
22.07.2021 Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом до Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.06.2021 про накладення на військову частину НОМЕР_1 штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанова про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду є протиправною, оскільки позивач не ухилявся від виконання рішення суду і повідомив державного виконавця про наявність об`єктивних обставин, що унеможливлюють виконання судового рішення. Так, позивач посилається на те, що з метою виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі №240/10899/19 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, військова частина НОМЕР_1 зверталася до Сьомого апеляційного адміністративного суду із заявою про роз`яснення вказаної постанови, що свідчить про бажання позивача добровільно виконати рішення суду ще до відкриття виконавчого провадження.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість спірного рішення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована доводами аналогічними позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник відповідача заперечував проти її задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини, встановлені судом.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі №240/10899/19 визнано протиправним та скасовано розпорядження Управління Служби безпеки України в Житомирській області №148-д від 27.08.2019 в частині скасування допуску до державної таємниці за формою 1 (один) ОСОБА_1 ;

- визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_2 №21-одт від 06.09.2019 в частині припинення доступу до державної таємниці ОСОБА_1 ;

- визнано протиправним та скасовано наказ Командувача Сил спеціальних операцій Збройних Сил України №72 від 11.09.2019 в частині увільнення позивача з посади начальника штабу - першого заступника начальника 142 навчально-тренувального центру Сил спеціальних операцій Збройних Сил України та зарахування його в розпорядження Командувача Сил спеціальних операцій Збройних Сил України без виключення зі списків особового складу 142 навчально-тренувального центру Сил спеціальних операцій Збройних Сил України;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі №240/10899/19 скасоване в частині відмови в задоволенні позовних вимог. Прийнято в цій частині нову постанову, якою зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 з 11.09.2019.

На виконання постанови в частині зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 з 11.09.2019 Житомирським окружним адміністративним судом 06.05.2021 виданий виконавчий лист.

Старшим державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. на підставі зазначеного виконавчого листа прийнята постанова від 13.05.2021 ВП №65388719 про відкриття виконавчого провадження.

Постановою старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.06.2021 у виконавчому провадженні ВП №65388719 накладений на військову частину НОМЕР_1 штраф за невиконання рішення суду без поважних причин.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.
Відповідно до положень ч.1-4 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження це як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно частини 1 статті 13 Закону № 1404-ІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону № 1404-ІІІ визначені обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців. Зокрема частиною 1 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. А пунктом 1 частини 2 цієї ж статті визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII зокрема передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII).

Статтею 75 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Для накладення штрафу згідно вказаних положень необхідний факт невиконання судового рішення та неповажні причини такого невиконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону № 1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Пунктами 1, 6 ч. 5 цієї статті передбачено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до статті 33 Закону № 1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, законодавством передбачено можливість розстрочення, відстрочення або зміну способу і порядку виконання судового рішення у разі неможливості його виконання у встановлений судом/законодавством строк, з метою добросовісного та повного виконання виконавчого документу та рішення суду боржником.

Висновки суду.
Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

При цьому, застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

В обґрунтування доводів про наявність поважних причин невиконання рішення суду позивач вказує, що він звертався до Сьомого апеляційного адміністративного суду із заявою про роз`яснення вказаної постанови, що свідчить про його бажання позивача добровільно виконати рішення суду ще до відкриття виконавчого провадження.

Так, зі змісту відповідної заяви позивача та ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021 у справі №240/10899/19 вбачається, що військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду із заявою про порядок та спосіб виконання постанови даного суду від 21.01.2021, а не роз`яснення змісту судового рішення. З цих підстав ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021 у справі №240/10899/19 у задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 відмовлено.

Разом з тим, як вірно було зазначено судом першої інстанції, факти направлення позивачем листа до Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України з вказівкою на те, що у військової частини НОМЕР_1 відсутня можливість виконати судове рішення, та листа до відповідача із вказівкою на те, що поновлення ОСОБА_1 на посаді саме командиром військової частини НОМЕР_2 є неможливим, зокрема у зв`язку з відсутністю факту визнання незаконності його переміщення по службі, так як наказ директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 18.02.2020 №27 про таке переміщення по службі не скасований та про відсутність права і можливості вчиняти будь-які дії щодо видання наказу про поновлення ОСОБА_1 на посаді, оскільки військова частина НОМЕР_1 не є уповноваженим органом для прийняття наказу про поновлення ОСОБА_1 на посаді, свідчать лише про намагання військової частини НОМЕР_1 , як боржника у виконавчому провадженні №65388719, ухилитись від виконання судового рішення.

При цьому, будь-яких інших обставин, які б свідчили про наявність поважних причин, що зумовлюють неможливість виконання судового рішення у встановлений законом строк позивач суду не надав.

В свою чергу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, станом на час винесення оскаржуваної постанови, і станом на час звернення до суду постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі №240/10899/19 не виконана.

Таким чином, оскільки рішення суду у встановлений державним виконавцем строк позивачем виконано не було, то державний виконавець правомірно та у відповідності з вимогами ст. 63, ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із невиконанням без поважних причин рішення суду, виніс постанову про накладення штрафу на боржника.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 до Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови.

Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Колегія суддів вважає, що всі доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Крім того, надаючи оцінку всім доводам сторін, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст виготовлено 19.10.2021.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 р. - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель