Справа № 380/2516/21
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 380/2516/21

адміністративне провадження № К/9901/35598/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача: Бевзенка В.М.,

суддів: Стародуба О.П., Чиркіна С.М.,

перевіривши касаційну скаргу Національної поліції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2021 у справі № 380/2516/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національної поліції України, Ліквідаційної комісії Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У 2021 році ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національної поліції України (далі - НПУ), Ліквідаційної комісії Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати висновок комісії відповідача від 31.12.2020 за результатами розгляду висновку ліквідаційної комісії УДСО при ГУ МВС України у Львівській області та відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати відповідача погодити висновок ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 13.01.2020 про призначення йому одноразової грошової допомоги у разі поранення або встановлення інвалідності згідно із Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-ХІІ (із змінами) та скерувати його до Національної поліції України для проведення виплат.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі ухвалив розглянути та розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2021, позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням Львівського окружного адміністративного суду та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду, Національна поліція України оскаржила їх у касаційному порядку.

У поданій касаційній скарзі, НПУ, як на підстави касаційного оскарження посилається на пункти 1 та 3 частини 4 та підпункт «а» пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та зазначає, що при винесенні оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанції невірно застосовано норму права, а саме пункти 9-10 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21.08.2020 у справі № 812/775/17, від 17.02.2021 у справі № 712/6015/17, від 11.08.2021 у справі № 809/1608/16. Також вказує, що у спірних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Окрім того зазначає, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.

Щодо підстав касаційного оскарження.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, Верховний Суд, зазначає наступне.

Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що підставою для відкриття касаційного провадження НПУ зазначає підпункт «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України та вказує, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Твердження скаржника про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника якимись особливими ознаками, завдяки чому їх можна було б виокремити в окрему групу, та не свідчать про наявність заінтересованості суспільства в результатах розгляду саме цієї справи, а має суб`єктивний характер.

Суд критично оцінює наведену підставу касаційного оскарження, оскільки вказане обґрунтування не дає підстав вважати, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Також, Суд критично оцінює посилання скаржника не неврахування висновків Верховного Суду у постановах від 21.08.2020 у справі № 812/775/17, від 17.02.2021 у справі № 712/6015/17, від 11.08.2021 у справі № 809/1608/16, оскільки у поданій касаційній скарзі, скаржник сам спростовує наведені посилання та зазначає, що об`єктивно у спірних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, оскільки указані висновки Верховного Суду були прийняті до внесення змін до підпункту 9 пункту 5 Положення про Національну поліцію.

Серед іншого посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо правовідносин в яких позивачем є колишній працівник міліції (який не проходив службу в органах поліції), якому група інвалідності була встановлена після 04.01.2019, предметом яких є зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до вимог пункту 9-10 порядку № 850 не вказав:

1) які саме норми матеріального та/або процесуального права необхідно застосувати для формування вказаного вище висновку;

2) за результатами розгляду касаційної скарги, який саме висновок має бути сформований Верховним Судом з урахуванням зазначених ним норм матеріального та/або процесуального права.

Тож, саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Також, слід зауважити, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку скаржника буде підставою для відкриття касаційного провадження.

Обґрунтованих підстав передбачених пунктами 1- 3 частини 4 статті 328 КАС України скаржником не зазначено.

Загалом, скаржник на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

КАС України, передбачає умови, за наявності яких справи розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження можуть переглядатися в касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальних випадків.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України у взаємозв`язку із підставами визначеними пунктами 1-4 частини 4 статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національної поліції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2021 у справі № 380/2516/21.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач: В.М. Бевзенко

Судді: О.П. Стародуб

С.М. Чиркін