Справа № 340/5957/21
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
19 жовтня 2021 року Справа № 340/5957/21

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Хилько Л.І., розглянув матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (також - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати його нарахувати і виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення (11.04.2020) по день фактичного розрахунку (26.06.2020) виходячи з грошового забезпечення за останні два повних календарних місяця перед звільненням.
Ухвалою від 15.09.2021 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, із зазначенням підстав для поновлення цього строку та надання належних, допустимих та достатніх доказів на їх підтвердження.
04.10.2021 на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем було подано до суду заяву про поновлення строків звернення до суду. Дана заява вмотивована тим, що про порушення свої прав позивач достеменно дізнався 04.09.2021 коли в строк (30 днів) встановлений у його заяві від 07.07.2021 відповідач не нарахував та не виплатив середній заробіток. При цьому, позивач також зазначив про те, що чинне законодавство не встановлює строк, протягом якого підприємство повинно виконати свій обов`язок щодо нарахування та виплати працівникові його середній заробіток.
Надаючи оцінку обґрунтованості заяви позивача суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Разом з тим, процесуальний закон обмежує право звернення до суду певними часовими рамками, що сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванню учасників судового процесу.
Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.
Так, спірні правовідносини у даній справі пов`язані зі звільненням з публічної служби, а тому під час обчислення строку звернення до суду із даним позовом цієї категорії застосуванню підлягають положення КАС України, як норм спеціального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Слід зазначити, що у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.
При цьому, юридично значимими обставинами в межах цих спірних правовідносин є невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Разом з тим, слід також зазначити те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням.
Відтак, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.
Встановлюючи своєчасність розрахунку з позивачем при звільненні, суд зазначає, що позивача звільнено із військової служби та виключено зі списків особового складу військової частини згідно до наказу від 06.04.2020 №75 - 11.04.2020.
Як вбачається з поданих суду копій виписок по картковому рахунку та підтверджено позивачем у позові, остаточний розрахунок з ним (на суму 2335,85 грн.) було проведено 26.06.2020.
Тобто, днем фактичного розрахунку є саме 26.06.2020.
З даним позовом позивача звернувся до суду 10.09.2021, направивши його засобами поштового зв`язку, тобто з пропуском строку звернення до суду, визначеного ч.5 ст.122 КАС України.
Щодо направлення до відповідача заяви від 07.07.2021 року з вимогою нарахувати та виплатити середній заробіток, то направлення такої не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.
Крім того, триваюча пасивна поведінка особи (в даному випадку більше року) не свідчить про дотримання нею строку звернення до суду з урахуванням наявної можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Таким чином, суд не вважає зазначені позивачем у заяві обставини поважними та достатніми для поновлення строку звернення до суду з цим позовом.
Посилання позивача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.07.2020 у справі № 240/11529/19 (адміністративне провадження № К/9901/12598/20), суд не приймає, оскільки в цій справі суд зробив висновки щодо строку звернення до суду з позовом про нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане особою під час військової служби речового майна.
Таким чином, суддя не встановив переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав.
Слід також зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011).
У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії вказано, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112). Крім того, у пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі Осман проти Сполученого королівства та у пункті 54 рішення у справі Круз проти Польщі також зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).
Таким чином, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.
Ч.1 ст.123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до вимог п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Таким чином, оскільки вказані позивачем у заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані неповажними, позовна заява підлягає поверненню.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.122, 123, 169, 256 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:
1.Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.
2.Позовну заяву ОСОБА_1 , - повернути позивачу.
3.Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві разом із позовною заявою та доданими до неї документами.
4.Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та може бути оскаржена в строк і порядок, передбачені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Л.І. Хилько