Справа № 580/5531/21
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року справа № 580/5531/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гараня С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області стосовно відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель запасу на території Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області, в порядку спадкування, викладену у рішенні від 18 червня 2021 року № 8-72VІІІ;

- зобов`язати Шрамківську сільську раду Золотоніського району Черкаської області прийняти рішення про виділення ОСОБА_1 в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), та надання дозволу на розробку документації щодо відведення земельної ділянки у власність для товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель запасу на території Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області, в порядку спадкування протягом місяця з дати набрання рішенням по даній справі законної сили та повідомити про своє рішення позивача.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за відсутності правових підстав. Відповідач, маючи інформацію стосовно її права на 1/3 земельної ділянки (паю) в землях колективної власності колишнього КСП ім.Леніна с.Демки Драбівського району Черкаської області та інформацію стосовно місцезнаходження земельної ділянки, яке визначено на підставі рішення суду і за рішенням Демківської сільської ради Черкаської області, прийняв рішення №6-/VIII про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Стверджує, що не зазначав у клопотанні місце розташування земельної ділянки, яку ма/ право отримати у власність. Вважає, що відповідач відмовив йому у гарантованому праві одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості) всупереч вимог закону.

Відповідач надіслав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовної заяви. В обґрунтування зазначив, що позивач має право на 1/3 земельної частки (паю) в землях колективної власності колишнього КСП ім.Леніна с.Демки Драбівського району Черкаської області в порядку спадкування на підставі рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 01.04.2019 у справі №692/18/18. Землі КСП ім.Леніна передані до комунальної власності Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області, а в подальшому відповідачу на правах правонаступника на підставі рішення від 09.12.2020 №2-11/VIII/. 12.06.2020 рішенням Демківської сільської ради №43-7/VIII позивачу надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі в умовних кадастрових гектарах площею 3,3га за рахунок земель запасу на території Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Вказане рішення є чинним. Клопотання позивача від 26.03.2021 стосується іншого питання, а саме надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та, на думку відповідача, не відповідає вимогам чинного законодавства: за зазначеним цільовим призначенням "ведення товарного сільськогосподарського виробництва" безоплатна передача земельних ділянок відповідно до ст.121 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) не передбачена; зазначений позивачем орієнтовний розмір бажаної земельної ділянки перевищує норми, зазначені у ст.121 ЗК України; до клопотання позивач не додав графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, що, на його думку, порушує вимоги ч.6 ст.118 ЗК України. Підставою винесення рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою було те, що відповідно до рішення відповідача від 19.03.2021 №6-23/VIII надано дозволи іншим особам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для городництва. Просив врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.01.2019 у справі №824/332/17-а.

Щодо клопотання позивача про залучення третьої особи на стороні відповідача - Виконавчого комітету Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, суд зазначає таке.

Згідно з положеннями ч.2 ст.49 КАС України якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Позивач в обгрунтування клопотання про залучення третьої особи зазначила, що розпорядником бюджетних коштів є Виконавчий комітет Шрамківської сільської ради, який створений відповідачем. Тому просила залучити його як третю особу, що не заявляє самостійних позовних вимог, на стороні відповідача.

Оцінивши доводи клопотання, суд не вбачає обґрунтованих підстав для залучення третьої особи на стороні відповідача - Виконавчого комітету Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, оцінивши наявні в матеріалах належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Копією Державного акта на право колективної власності від 25.12.1995 серії ЧР №2-13 підтверджується, що Колективному сільськогосподарському підприємству ім.Леніна с.Демки Драбівського району Драбівською районною радою народних депутатів Драбівського району Черкаської області передано в колективну власність 2366,2 га землі в межах згідно з планом. Зазначено, що землю передано у колективну власність для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Драбівської районної ради народних депутатів Демківської сільської ради від 16.11.1995 №7-22.

Із даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд встановив, що Драбівський районний суд Черкаської області розглянув цивільну справу №692/18/18 за позовом ОСОБА_1, яка також діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Рішенням вказаного суду від 26.03.2019, яке набрало законної сили 03.05.2019, позовну заяву задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на 1/3 земельної частки (пай) в землях колективної власності колишнього КСП ім. Леніна с. Демки Драбівського району Черкаської області в умовних кадастрових гектарах 3,3 га за рахунок земель запасу на території Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області в порядку спадкування. Визнано за ОСОБА_2 право на 1/3 земельної частки (пай) в землях колективної власності колишнього КСП ім. Леніна с. Демки Драбівського району Черкаської області, в умовних кадастрових гектарах 3,3 га за рахунок земель запасу на території Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області в порядку спадкування. Визнано за ОСОБА_3 право на 1/3 земельної частки (пай) в землях колективної власності колишнього КСП ім. Леніна с. Демки Драбівського району Черкаської області в умовних кадастрових гектарах 3,3 га за рахунок земель запасу на території Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області в порядку спадкування.

Витягом з рішення від 12.06.2020 №43-7/VII "Про розгляд заяв" задоволено прохання ОСОБА_1 та надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі в умовах кадастрових гектарах площею 3,3 га за рахунок земель запасу на території Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області відповідно до рішення Драбівського районного суду з метою подальшої передачі її у власність.

Довідкою Відділу у Драбівському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 28.07.2020 №31-23-0.240-487/162-20 з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями станом на 31.12.2015 підтверджується, що місце розташування земельної ділянки: Черкаська область, Драбівський район, в адміністративних межах Демківської сільської ради (за межами населеного пункту), орієнтовна площа - 3,3га, кадастровий номер відсутній, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, угіддя - пасовища, обмеження - відомості відсутні. Зазначено, що земельна ділянка не передана у власність та не надана у користування. В примітці вказано, що згідно з державним актом на право колективної власності на землю від 25.12.1995 серія ЧР №2-13 земельна ділянка перебувала у колективній власності. Довідку надано Демківській сільській раді та до неї додано викопіювання з плану (схеми).

Витягом з рішення Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 24.09.2020 №45-4/VII "Про розгляд заяв" підтверджується, що заяву ОСОБА_1 , яка просить надати дозвіл на виготовлення технічного проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі для ведення товарного сільського господарства, задоволено та надано такий дозвіл. Вказано, що земельна ділянка надана згідно з рішенням суду від 01.04.2019 у справі №692/18/18.

Рішенням Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 09.12.2020 №2-11/VIIІ підтверджується, що відповідач та її виконавчий комітет є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Демківської сільської ради та її виконавчого комітету.

Позивач 26.03.2021 звернулася клопотанням до відповідача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель запасу на території Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області в порядку спадкування. Повідомила, що рішенням Драбівського районного суду від 26.03.2019 у справі №692/18/18 за нею визнано право на 1/3 земельної частки (паю) колективної власності колишнього КСП ім. Леніна с.Демки Драбівського району Черкаської області в умовних кадастрових гектарах 3,3 га за рахунок земель запасу на території Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області в порядку спадкування та що вона не скористалася правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки на території України. До клопотання додала: копію вказаного вище судового рішення, копію паспорта та РНОКПП.

Рішенням відповідача від 19.03.2021 №6-23/VIIІ "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для городництва" підтверджується надання дозволів на розробку проектів землеустрою громадянам за їх заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для городництва згідно із зазначеним у рішенні переліком.

18.06.2021 відповідач прийняв рішення №8-72/VIIІ "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з земель Шрамківської сільської ради", підписане головою сільської ради Анатолієм Кулею. У ньому зазначено про відмову позивачу та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянок площею 3,3000 га у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у зв`язку з тим, що на графічному матеріалі, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, вже наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою рішенням від 19.03.2021 №6-/VIIІ щодо відведення земельної ділянки.

Тому позивач звернулася з позовом до суду.

Суд врахував, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить:

а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.25 ЗК України рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно.

Частиною четвертою ст.25 ЗК України встановлено, що площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарського призначення, водний фонд, резервний фонд).

Згідно з ч.5 ст.25 ЗК України особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Оскільки вказаним вище рішенням суду за позивачем визнано право на 1/3 земельної частки (пай) в землях колективної власності колишнього КСП ім. Леніна с. Демки Драбівського району Черкаської області в умовних кадастрових гектарах 3,3 га за рахунок земель запасу на території Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області в порядку спадкування, вона має гарантоване право на одержання своєї земельної частки (паю), за умови якщо вона виділена в натурі (на місцевості).

Відповідно до п.б ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) визначає Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 5 червня 2003 року №899-IV (далі - ЗУ №899-IV).

Відповідно до абз.7 ст.1 ЗУ №899-IV визначено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно зі ст.2 ЗУ №899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є:

свідоцтво про право на спадщину;

посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай);

рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Отже, позивач має право на земельну частку (пай), що підтверджується судовим рішенням.

Стаття третя ЗУ №899-IV визначає підстави для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв). Так, підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Отже, підставою виділення земельної ділянки у натурі (на місцевості) позивачу, як власнику земельної частки (паю), є рішення відповідача.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища).

Частинами 1, 2 ст.116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. При цьому, підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

Згідно з ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже, особи, які бажають отримати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, подають зазначений вище пакет документів.

У ч.7 ст. 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац 1 ч.7 ст.118 ЗК України).

Проаналізувавши вказані норми в сукупності, суд дійшов висновку, що суб`єкт владних повноважень уповноважений надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою та зобов`язаний врахувати при цьому бажане для особи місцезнаходження, межі інших суміжних землекористувачів під час оцінки заявленого орієнтовного розміру бажаної заявником земельної ділянки.

Оскільки на підставі згаданого судового рішення від 26.03.2019 позивач набула права на 1/3 земельної частки (пай) в землях колективної власності колишнього КСП ім. Леніна с.Демки Драбівського району Черкаської області в умовних кадастрових гектарах 3,3 га за рахунок земель запасу на території Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області в порядку спадкування, позивач має право на виділення 1,1 га, а доводи відповідача про перевищення встановленого законом розміру земельної ділянки для приватизації не обгрунтовані.

Суд врахував, що позивач звернулася особисто до відповідача із клопотанням у порядку ст.118 ЗК України. Тому відповідач мав розглянути її клопотання та прийняти відповідне рішення з дотриманням вказаних вище норм законодавства.

На підставі ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин 1, 2 ст.59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Проаналізувавши ч.7 ст.118 ЗК України, п.34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР суд дійшов висновку, що питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою тощо відповідач має вирішувати за наслідками розгляду відповідного клопотання на пленарному засіданні.

Для вирішення спору суд врахував правову позицію Верховного Суду (далі - ВС) щодо застосування вказаних норм у подібних правовідносинах, викладену у постанові від 19.06.2018 у справі №803/1183/17 (провадження №К/9901/49708/18), що відповідно до ч.5 ст.242 КАС України підлягає безумовному врахуванню.

Верховний Суд у вказаному рішенні вказав, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Отже, відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинна бути мотивованою.

Викладена в спірному рішенні підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не передбачена вимогами ч.7 ст.118 ЗК України, згідно з якою визначений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Викопіровку з нанесенням бажаного місця розташування земельної ділянки позивач до клопотання не додав. Тому доводи відповідача щодо того, що на графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, вже наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою за рішенням від 19.03.2021 №6-23/VIIІ щодо відведення земельної ділянки не обґрунтовані.

Крім того, відповідач не обгрунтував підстав для спільного вирішення питання надання відповідного дозволу щодо декількох осіб. Зазначені вище норми законодавства передбачають процедуру окремого розгляду заяви (клопотання) особи, винесення акту індивідуальні дії щодо такої особи. При цьому, до виникнення факту оформлення права власності на відповідну бажану земельну ділянку відсутні законодавчі перешкоди для надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою невизначеному колу осіб.

Відповідач всупереч вимог ч.2 ст.77 ЗК України не довів, що у спірних правовідносинах діяв з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом.

Тому суд дійшов висновку, що відмова, викладена у рішенні від 18.06.2021 №8-72/VIIІ, не відповідає вказаним вимогам закону. Враховуючи ч.2 ст.9 КАС України суд вирішив вийти за межі позовних вимог щодо способу відновлення порушеного права позивача та визнати протиправним і скасувати відповідне рішення.

Водночас не обгрунтованою є позовна вимога зобов`язати відповідача виділити позивачу в натурі земельну ділянку, оскільки заяв із такими вимогами відповідачу позивач не подавала, а відповідач такої відмови не вчинив, серед підстав позовних вимог не зазначено, а відповідно до ст.9 КАС України суд під час судового вирішення спору обмежений межами заявленого предмета та підстав спору.

Згідно з п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом. На підставі абз.2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Дотримуючись завдання адміністративного судочинства, визначеного в ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що належним і ефективним способом повного захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути в установленому законом порядку клопотання позивача від 26.03.2021 з доданими документами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель запасу на території Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області, в порядку спадкування,- та відповідно до вимог ст.118 ЗК України прийняти рішення з урахуванням висновків суду. Тому наявні підстави задовольнити позов у вказаних вище частинах.

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат, які складаються з судового збору та банківської комісії за сплату судового збору 926,53 грн, суд зазначає.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року розміром - 2270 гривень.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону №3674-VI встановлено, що за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, судовий збір справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, при зверненні до адміністративного суду зі вказаною позовною заявою позивач зобов`язаний був сплатити судовий збір у розмірі 908,00грн.

Дотримуючись вказаних вимог суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією від 23.07.2021 №11667 про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду позовною заявою в сумі 908,00грн, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, зважаючи на результат вирішеного спору, в розмірі 454,00грн - половина вказаної суми (за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру).

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 18.06.2021 №8-72/ VIII "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з земель Шрамківської сільської ради" щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель запасу на території Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області в порядку спадкування.

Зобов`язати Шрамківську сільську раду Золотоніського району Черкаської області (19812, Черкаська обл., Драбівський р-н, село Шрамківка, вулиця Незалежності, будинок 16; ) повторно розглянути в установленому законом порядку клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 26.03.2021 з доданими документами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель запасу на території Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області в порядку спадкування та відповідно до вимог ст.118 Земельного кодексу України прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області (19812, Черкаська обл., Драбівський р-н, село Шрамківка, вулиця Незалежності, будинок 16; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з складення повного його тексту.

Суддя С.М. Гарань