Справа № 157/1341/21
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/1341/21
Провадження №2-а/157/53/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Фесь Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Приходька Віктора Миколайовича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Приходька В.М., Головного управління Національної поліції у Волинській області, в якому просить поновити пропущений ним строк на оскарження цієї постанови, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 849372 від 14 вересня 2021 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що працівником СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Приходьком В.М. 14 вересня 2021 року щодо нього було винесено оскаржувану постанову, копію цієї постанови він отримав 27 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку. Із змісту постанови вбачається, що він ніби 14 вересня 2021 року о 19 год. 38 хв. у м. Камені-Каширському по вул. 8-го Березня керував автомобілем марки «Renault», моделі «Trafic», н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , та не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, позбавлений права керування та не пред`явив свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, чим порушив п.п. 2.3 «в», 2.1 «а», 2.1 «б» Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КпАП України. Відповідно до постанови було прийнято рішення застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу урозмірі 20400 гривень. Участі у розгляді цієї справи про адміністративне правопорушення він не приймав, йому взагалі не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КпАП України, ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, жодних доказів скоєння інкримінованих правопорушень у поліцейського немає та об`єктивно бути не може, оскільки він їх не вчиняв, а відомості, викладені в оскаржуваній постанові, є неправдивими. Оскаржувана постанова ним не підписана, у постанові вказано, що він від підписання відмовився. Вважає постанову протиправною, такою, що містить неправдиву інформацію, яка не підкріплена жодним належним і допустимим джерелом фактичних даних і не відповідає дійсності, а також складеною з очевидними, грубими порушеннями чинного законодавства України. Ним було понесено витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 2500 грн., що підтверджується копією договору № 116 про надання правової допомоги від 24 лютого 2021 року, укладеного між ним та його представником, за змістом якого сторони узгодили умови надання правової допомоги й порядок визначення розміру гонорару адвоката; актом № 3 про надання правової допомоги від 30 вересня 2021 року, відповідно до якого позивачу було надано правову допомогу на загальну суму 2500 грн., що включає ознайомлення з матеріалами справи; аналіз нормативно-правової бази, що регулює спірні відносини, судової практики та формування правової позиції по справі; складення та погодження з клієнтом позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови поліцейського СРПП Камінь-Каширського РВП Головного управління Національної поліції у Волинській області Приходька В.М. по справі про адміністративне правопорушення; копією прибуткового касового ордера № 53 від 30 вересня 2021 року та оригіналом квитанції до нього, за змістом яких адвокатом Колєсніком Б.В. прийнято від позивача на підставі договору № 116 від 24 лютого 2021 року та акта № 3 про надання правової допомоги від 30 вересня 2021 року грошові кошти у сумі 2500 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Колєснік Б.В. у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву, із змісту якої вбачається, що він справу просить розглянути у його та позивача відсутності.

Відповідач поліцейський СРПП Камінь-Каширського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Приходько В.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву на позов не подав.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву не подав.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої інстанцій

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 14 вересня 2021 року поліцейським СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Приходьком В.М. було винесено постанову серії БАБ № 849372 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Згідно з цією постановою позивач порушив вимоги п. 2.3 «в», 2.1 «а», 2.1 «б» Правил дорожнього руху, якими передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки; дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Як вбачається зі змісту вказаної постанови, ОСОБА_1 14 вересня 2021 року о 19 год. 38 хв. у м. Камені-Каширському на вул. 8-го Березня, керував автомобілем марки «Renault», н.з НОМЕР_1 , і не був пристебнутий ременем безпеки, будучи позбавленим права керування та не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Частиною 2 ст. 126 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність для водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

За порушення водієм правил користування ременями безпеки або мотошоломами, відповідальність передбачена ч. 5 ст. 121 КпАП України.

За керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, відповідальність передбачена ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі як суб`єкти владних повноважень не надали суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340).

Окрім того, відповідачами, які є суб`єктами владних повноважень, відзиву на позов не було подано та не повідомлено про поважність причин його не подання, а тому суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 159 КАС України та за відсутності доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного позивачем рішення, кваліфікує зазначене як визнання відповідачами позову.

За змістом ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається те, що у ній, як на доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зазначається «відео за запитом», проте поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено за допомогою якого технічного засобу було здійснено відеозапис у разі якщо мала місце відеофіксація правопорушення, і про яке саме «відео за запитом» вказується: чи то про відеозапис правопорушення, чи то про відеозапис оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з позовом до суду про оскарження постанови поліцейського звернувся 30 вересня 2021 року, а згідно із штампом на конверті оскаржувану постанову позивачу надіслано 27 вересня 2021 року та у цей день постанова, як останній зазначив у позовній заяві, ним була отримана.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення позивачем не пропущено і потреби у поновленні такого строку немає.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частинами 3 та 4 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7 ст. 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями ч. 9 ст. 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження судових витрат, які позивач поніс за надання адвокатом Колєсніком Б.В. правничої допомоги, суду надані: договір № 116 про надання правової допомоги від 24 лютого 2021 року, що укладений між позивачем та адвокатом Колєсніком Б.В., акт № 3 про надання правової допомоги від 30 вересня 2021 року, згідно з яким останнім було надано правничу допомогу, що полягала у ознайомленні з матеріалами справи; аналізі нормативно-правової бази, що регулює спірні відносини, судової практики та формування правової позиції по справі; складенні та погодженні з клієнтом позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови поліцейського СРПП Камінь-Каширського РВП Головного управління Національної поліції у Волинській області Приходька В.М. по справі про адміністративне правопорушення, і на її надання затрачено 5 год. та вартість склала 2500 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера № 53 від 30 вересня 2021 року, у відповідності до якої ОСОБА_1 сплачено адвокату Колєсніку Б.В. зазначену суму коштів.

Враховуючи обсяг наданої адвокатом Колєсніком Б.В. правничої допомоги, зміст підготовленої ним позовної заяви, її обсяг та кількість часу, необхідного для підготовки, критерії реальності адвокатських витрат та розумності, суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати, пов`язані з надання професійної правничої допомоги адвокатом Колєсніком Б.В., належить стягнути з відповідача як суб`єкта владних повноважень у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки вимоги позивача задоволені, тому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 454 грн.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області понесені судові витрати у розмірі 2954 грн. (2500 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, 454 грн. - судовий збір).

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 134, 139, 159, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Приходька Віктора Миколайовича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.

Постанову серії БАБ № 849372 від 14 вересня 2021 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КпАП України у виді штрафу в розмірі 20400 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області (місцезнаходження: вул. Винниченка, 11, м. Луцьк, Волинська область, ЄДРПОУ - 40108604) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 2954 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суд протягом десяти днів з дня його складення.

Головуючий:О. В. Антонюк