Справа № 340/5353/20
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 340/5353/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 року (суддя Чернеш О.А., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 17.02.2021 року) в справі №340/5353/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська генеруюча компанія» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

20.11.2020 року ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія» (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі по тексту - відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.11.2020 року №4, №1.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 року позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.06.2021 року здійснено заміну відповідача у справі з Головного управління ДПС у Кіровоградській області на Головне управління ДПС у Кіровоградській області ().

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що у бухгалтерському обліку позивача по рахунку 341 «Короткострокові векселі, отримані в національній валюті» невірно обліковувалась дебіторська заборгованість ТОВ «Східно-європейська готельна компанія» по векселям отриманим у загальній сумі 62312418,00 грн., дебіторська заборгованість виникла відповідно до Договору №БВ1985/18 купівлі- продажу цінних паперів від 30.10.2018 року, згідно з яким ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія» зобов`язується передати цінні папери у власність ТОВ «Східно європейська готельна компанія». ТОВ «Східно-європейська готельна компанія» в рахунок оплати цінних паперів видано прості векселі у кількості 7 шт., що оформлено актом від 31.10.2011 прийому - передачі векселів та виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу цінних паперів №БВ1985/18 від 30 жовтня 2018 року. У бухгалтерському обліку підприємства вищенаведені операції відображено кореспонденцією рахунків: «Відображено дохід від реалізації іменних інвестиційних сертифікатів по договору купівлі продажу», «Виникнення дебіторської заборгованості ТОВ «Східно-європейська готельна компанія», «Списано собівартість реалізованих іменних інвестиційних сертифікатів», «Отримано прості векселі». Станом на 30.09.2020 року та 12.10.2020 року у бухгалтерському обліку підприємства на рахунку 341 «Короткострокові векселі, отримані в національній валюті» обліковується дебіторська заборгованість ТОВ «Східно-європейська готельна компанія» (код 38151 у сумі 62312418,00 грн.), отже прості векселі, векселедавцем яких є ТОВ «Східно-європейська готельна компанія», видані 31.10.2018 року з датою погашення «За пред`явлені кількості 7 шт. на загальну суму 62312418,00 грн. на кінець перевіреного періоду є непогашеними та не пред`явлені до сплати. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, на підставі даних, не підтверджених документами, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити. Апелянт вказував, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень. Станом на 30.09.2020 року та 12.10.2020 року у бухгалтерському обліку підприємства обліковується дебіторська заборгованість у сумі 62312418,00 грн. Веселі мали б бути пред`явлені до сплати по ним коштів. Вексель по суті виступає письмовим борговим зобов`язанням у вигляді цінного паперу, складеного за встановленою формою, що посвідчує відносини позики і передбачає зобов`язання особи, яка його видала (векселедавця), сплатити у визначений строк зазначену в суму коштів особі, якій він виданий (векселедержателю). Відповідно до бухгалтерського обліку відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку та Інструкції про його застосування, для відображення операцій з одержаними векселями передбачені рахунки: 34 «Короткострокові векселі одержані» - ведеться облік заборгованості покупців, замовників та інших дебіторів за відвантажену продукцію (товари), виконані роботи, надані послуги та за іншими операціями, яка забезпечена векселем, субрахунок 341 «Короткострокові векселі, одержані в національній валюті». Граничною датою пред`явлення ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія» до погашення 7 шт. простих векселів з датою погашення «За пред`явленням» отриманих 31.10.2018 року на загальну суму 62312418,00 грн., векселедавцем яких є ТОВ «Східно-європейська готельна компанія», є 01.11.2019 року. Отже, зі сплином терміну пред`явлення векселів до погашення та враховуючи, що використання даного активу не очікувалось протягом дванадцяти місяців, тому дана заборгованість станом на 30.09.2020 року та 12.10.2020 року повинна була обліковуватись на бухгалтерському рахунку 182 «Довгострокові векселі одержані». Апелянт вказував, що дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначена її сума. Дисконтована сума на майбутніх платежів вирахуванням суми очікуваного відшкодування, яка, як очікується, буде потрібна погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства. Вексельна дебіторська заборгованість за простими векселями ТОВ «Східно-європейська готельна компанія» у загальній сумі 62312418,00 грн. відносяться до фінансових інструментів. Фінансові інструменти первісно оцінюються та відображають за їх собівартістю, яка складається із справедливої вартості активів, зобов`язань або іншого власного капіталу, наданих або отриманих в обмін на відповідний фінансовий інструмент витрат, які безпосередньо пов`язані з придбанням або вибуттям фінансового інструменту (комісійні, обов`язкові збори та платежі при передачі цінних паперів тощо). Амортизована собівартість фінансової інвестиції є собівартістю фінансового результату з урахуванням часткового списання внаслідок зменшення корисності, зменшена на суму накопиченої амортизації дисконту (премії). Позивачу слід було нарахувати суму амортизації дисконту або премії одночасно з нарахуванням відсотка від фінансових інвестицій, відобразити отриманий дисконт у обліку. Майбутній дохід також оподатковується, вартість майбутніх чистих грошових надходжень від активу визначається застосуванням відповідної ставки дисконту до майбутніх грошових потоків від безперервного використання активу та його продажу (списання) наприкінці строку корисного використання (експлуатації), майбутні грошові потоки від активу визначаються, виходячи з фінансових планів підприємства на період не більше п`яти років. Якщо в підприємства є досвід визначення суми очікуваного відшкодування активу і наявні розрахунки, що свідчать про достовірність оцінки майбутніх грошових потоків, то така оцінка може визначатися на підставі фінансових планів підприємства, які охоплюють період більше п`яти років. Ставка дисконту базується на ринковій ставці відсотка (до вирахування податку), що використовується в операціях з аналогічними активами. За відсутності ринкової ставки відсотка ставка дисконту базується на ставці відсотка на можливі позики підприємства або розраховується за методом середньозваженої вартості капіталу підприємства. При визначенні ставки дисконту враховуються ризики, крім ризиків, що були враховані при визначенні майбутніх грошових потоків. За наведеними даними станом на 31.12.2019 року теперішня продисконтована вартість дебіторської вексельної заборгованості ТОВ «Східно-європейська готельна компанія» становитиме: 62312418,00/(1 + 0,04245)12 = 37836573,54 грн., сума дисконту становить 24475844,46 грн. Дисконт є прибутком та повинен оподатковуватись податком на прибуток. До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи від фінансових інвестицій. Поступову амортизацію дисконту протягом строку існування заборгованості відображають у складі інших фінансових доходів. Апелянтом вказано, що в ході проведення перевірки ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія» не надано первинних документів (накази по підприємству, інвентаризаційні описи, акти інвентаризації, протоколи інвентаризаційної комісії, аналіз облікових оцінок активів, рішення комісії про відображення дебіторської заборгованості на дату балансу як поточної дебіторської заборгованості, тощо), щодо проведених у перевіреному періоді інвентаризацій активів і зобов`язань, під час перевірки не надано доказів того, що підприємство на дату оцінки (31.12.2019 року) мало впевненість в намірі пред`явити до погашення векселі в строк до 31 жовтня 2020 року та те, що дебіторська заборгованість за векселями буде погашена в строк до 12 місяців з дати балансу. ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія» у своїй діяльності недотрималась обачності при проведенні взаєморозрахунків з ТОВ «Східно-європейська готельна компанія», що призвело до сплину терміну пред`явлення векселів до погашення та враховуючи, що використання даного активу не очікувалось протягом дванадцяти місяців, тому дана заборгованість станом на 30.09.2020 року та 12.10.2020 року повинна була обліковуватись на бухгалтерському рахунку 182 «Довгострокові векселі одержані». Апелянт вказував, що під час податкової перевірки встановив порушення вимог ст.51, п.70.16 ст.70, пп. «б» п. 176.2 СТ.176 Податкового кодексу України, Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30.01.2015 №111/26556, встановлено не включення до податкового розрахунку ф. 1-ДФ виплати фізичним особам - підприємцям доходу за ознакою « 157». Не включив до податкових розрахунків №1-ДФ виплати фізичним особам - підприємцям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 доходу за ознакою « 157», за III, IV квартали 2018 року, І, ІІ, IV квартали 21019 року, ІІ, ІІІ квартали 2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах її доводів не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Для оподаткування податком на прибуток слід визначити прибуток або отриманий дохід. Прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень Кодексу. Базою оподаткування податком на прибуток є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 ПК України з урахуванням положень пункт 135.1 статті 135 ПК України). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі. Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов`язань та стягнення за векселями визначаються законом. Позивачем було здійснено аналіз облікових оцінок стосовно відображення в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності дебіторської заборгованості по безвідсотковим та короткостроковим векселям, отриманим від ТОВ «Східно-європейська готельна компанія», як виконання зобов`язання за договором купівлі-продажу цінних паперів №БВ1985/18 від 30.10.2018 року, та прийнято рішення про відображення зазначеної дебіторської заборгованості на дату балансу 31.12.2019 року як поточної. Векселі були пред`явлені векселедавцю ТОВ «Східно-європейська готельна компанія» та оплачені 28.10.2020 року, тобто протягом дванадцяти місяців з дати балансу. Не встановлено порушень при відображенні позивачем у бухгалтерському та податковому обліку та у фінансовій звітності за І, ІІ, ІІІ квартали 2020 року дебіторської заборгованості за отриманими векселями, висновки контролюючого органу про необхідність дисконтування цієї заборгованості та нарахування амортизації дисконту з включенням її до складу фінансових доходів є безпідставними. Штрафи не застосовуються у випадках, коли недостовірні відомості або помилки у податковій звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), виникли у зв`язку з виконанням податковим агентом вимог пункту 169.4 статті 169 ПК України та були виправлені відповідно до вимог статті 50 Кодексу. Суд першої інстанції вказував, що під час нарахування (виплати) фізичній особі-підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності, це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця. Під час виплати суб`єктами господарювання - податковими агентами, фізичним особам, які провадять незалежну професійну діяльність, доходів, безпосередньо пов`язаних з такою діяльністю, податок на доходи у джерела виплати не утримується в разі надання такою фізичною особою копії довідки про взяття її на податковий облік як фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність. Позивач, який виплачував дохід ОСОБА_1 , зареєстрованому як фізична особа-підприємець, та ОСОБА_2 , взятій на обік як самозайнята особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, за надані ними послуги, не виступав щодо таких фізичних осіб, податковим агентом, не утримував та не сплачував податок на виплачені їм доходи. Умовою притягнення платника до відповідальності за неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), є те, що такі неповні, недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку.

Матеріалами справи встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за наслідками якої складено акт №61/11-28-07-04/ 35720369 від 22.10.2020 року яким встановлено такі порушення: п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємства на загальну суму 904233 грн.; ст. 51, п. 70.16 статті 70, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, встановлено не включення до податкового розрахунку ф.1-ДФ виплат фізичним особам - підприємцям доходу за ознакою « 157» за 3 квартал 2018 року, за 4 квартал 2018 року, за 1 квартал 2019 року, за 2 квартал 2019 року, за 4 квартал 2019 року, за 2 квартал 2020 року, за 3 квартал 2020 року.

ГУ ДПС у Кіровоградській області вказує, що станом на 31.12.2019 року, на 30.09.2020 року та 12.10.2020 року у бухгалтерському обліку підприємства по рахунку 341 «Короткострокові векселі, отримані в національній валюті» обліковується дебіторська заборгованість ТОВ «Східно-європейська готельна компанія» по отриманим векселям у загальній сумі 62312418 грн., як виконання зобов`язання за договором купівлі-продажу цінних паперів №БВ1985/18 від 30.10.2018 року, граничною датою пред`явлення є 01.11.2019 року та на кінець перевіреного періоду ці векселі не були непогашеними та не пред`явлені до сплати. За висновками відповідача, перевіркою встановлено заниження по рядку 2240 «Інші доходи» Звітів про фінансові результати (форма №2-м) та по рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» у зв`язку із не визначенням доходу від амортизації дисконту на загальну суму 5025927 грн.

Податковий орган обґрунтовує свої висновки, які слугували для винесення податкового повідомлення-рішення тим, що позивач не включив до податкових розрахунків №1-ДФ виплати фізичним особам - підприємцям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 доходу за ознакою « 157», за III, IV квартали 2018 року, І, ІІ, IV квартали 21019 року, ІІ, ІІІ квартали 2020 року.

На підставі акту перевірки, ГУ ДПС у Кіровоградській області 12.11.2020 року винесено податкові повідомлення-рішення: №4, яким ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 904233,00 грн.; №1, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1020,00 грн.

Встановлено, що між ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія» (продавець) та ТОВ «Східно-європейська готельна компанія» (покупець), від імені якого діяла ТОВ «Енергетична реєстраційна компанія», укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ1985/18 від 30.10.2018 року, за умовами якого продавець зобов`язується передати цінні папери у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах цього договору цінні папери - іменні інвестиційні сертифікати пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Міжрегіональний венчурний фонд» у кількості 23002 шт., загальна договірна вартість пакету цінних паперів складає 62312418 грн. Умовами договору передбачено, що з моменту фактичної передачі цінних паперів, що згідно з п. 1.1 є предметом цього договору (в тому числі після виконання умов пунктів 3.2, 3.3 цього договору та переходу права власності на цінні папери до покупця), у разі виникнення грошового боргу за договором, має право здійснити розрахунок з продавцем шляхом видачі на користь продавця одного або декількох (на власний розсуд) простих векселів покупця на загальну суму заборгованості на момент видачі векселів за цим договором, а продавець зобов`язується прийняти вказані векселі. Після передачі продавцю зазначеного векселя/векселів, що оформлюється актом прийому-передачі, припиняються (вважаються виконаними) грошові зобов`язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов`язання щодо платежу за векселем.

ТОВ «Східно-європейська готельна компанія» відповідно до договору, в рахунок оплати за придбані цінні папери видало на користь позивача прості векселі в кількості 7 штук на загальну суму 62312418 грн., що оформлено актом прийому-передачі векселів та виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу цінних паперів №БВ1985/18 від 30.10.2018 року, з датою складання - 30.10.2018 року, датою погашення - за пред`явленням.

Дебіторська заборгованість за отриманими векселями була відображена позивачем у бухгалтерському обліку на рахунку 341 «Короткострокові векселі, отримані в національній валюті».

ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія» складено акт від 31.12.2019 року про застосування облікових оцінок до відображення в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності дебіторської заборгованості по векселям, отриманим від ТОВ «Східно-європейська готельна компанія», як виконання зобов`язання за договором купівлі-продажу цінних паперів №БВ1985/18 від 30.10.2018 року, станом на дату балансу, а саме 31.12.2019 року.

Векселі були пред`явлені позивачем векселедавцю ТОВ «Східно-європейська готельна компанія» та оплачені ним 28.10.2020 року, що підтверджується актом пред`явлення векселів до сплати від 28.10.2020 року, актом про оплату та передачу векселів від 28.10.2020 року та банківською випискою від 28.10.2020 року.

Встановлено, що ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія» виплачувало кошти за послуги ОСОБА_1 , зареєстрованому як фізична особа-підприємець, та ОСОБА_2 , взятій на облік як самозайнята особа, яка провадить незалежну професійну діяльність. Податковим органом зазначено, що позивач при виплаті коштів за послуги фізичним особам, є податковим агентом, та повинен був утримувати та сплачувати податок на виплачені їм доходи.

Згідно ст. 42 ст. 43 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Положеннями статті 43 та статті 44 Господарського кодексу України встановлена свобода підприємницької діяльності, зокрема: право комерційного розрахунку та власного комерційного ризику. Підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Згідно ст. 5, ст. 21, ст. 33 - 35 Конвенції (додаток І), якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, ратифіковану Законом України «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі» відсоткова ставка повинна бути вказана у векселі; при відсутності такої вказівки умова вважається ненаписаною. Переказний вексель може до настання строку платежу бути пред`явлений держателем або особою, в якої вексель знаходиться, для акцепту трасату за місцем його знаходження. векселі та прості векселі. Здійснюючи платіж за переказним векселем, аваліст набуває прав, що випливають з переказного векселя, проти особи, зобов`язання якої він забезпечив, і проти тих осіб, які зобов`язані перед останньою за переказним векселем. Переказний вексель може бути виданий із таким строком платежу: за пред`явленням; у визначений строк від пред`явлення; у визначений строк від дати складання; на визначену дату. Переказні векселі, що містять або інші строки платежу, або передбачають оплату частинами, є недійсними. Переказний вексель строком за пред`явленням підлягає оплаті при його пред`явленні. Він повинен бути пред`явлений для платежу протягом одного року від дати його складання. Трасант може скоротити цей строк або обумовити більш тривалий строк. Ці строки можуть бути скорочені індосантами. Строк платежу за переказним векселем, що підлягає сплаті у визначений строк від пред`явлення визначається або датою акцепту, або датою протесту.

Відповідно до п. 44.1, п.п. 44.3 - 44.5 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: зокрема, доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо).

Відповідно до ст. 22, п. 23.1, п. 23.2 ст. 23 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку. Базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування. База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання. База оподаткування і порядок її визначення встановлюються цим Кодексом для кожного податку окремо.

Згідно п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг уважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно ст. 77 Конвенції (додаток І), якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, ратифіковану Законом України «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі» до простих векселів застосовуються такі самі положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11 - 20); строку платежу (статті 33 - 37); платежу (статті 38 - 42); права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59 - 63); копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69);позовної давності (статті 70 і 71); неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72, 73 і 74). До простого векселя також застосовуються такі положення: положення, які стосуються переказного векселя, який підлягає оплаті за адресою третьої особи або у місцевості, іншій, ніж місце проживання трасата (статті 4 і 27); застереження про відсотки (стаття 5); розбіжності щодо суми, яка підлягає оплаті (стаття 6); наслідки підпису відповідно до умов, зазначених у статті 7; наслідки підпису особи, яка діє без повноважень або з перевищенням своїх повноважень (стаття 8); і положення, які стосуються бланкового переказного векселя (стаття 10). До простого векселя також застосовуються такі положення: положення щодо забезпечення авалем (статті 30 - 32); у випадку, передбаченому в останньому абзаці статті 31, якщо в авалі не зазначено, за кого він даний, вважається, що він даний за векселедавця простого векселя.

Згідно статей 1, 3, 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» законодавство України про обіг векселів складається із Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі , з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції, та із Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів, Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», Закону України «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі», Закону України «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі», Закону України «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів», цього Закону та інших прийнятих згідно з ними актів законодавства України. Зобов`язуватися та набувати права за переказними і простими векселями на території України можуть юридичні та фізичні особи. Видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів.

Отже, простий вексель строком за пред`явленням підлягає оплаті при його пред`явленні. При цьому, він повинен бути пред`явлений для платежу протягом одного року від дати його складання.

Дебіторська заборгованість за отриманими векселями була відображена позивачем у бухгалтерському обліку на рахунку 341 «Короткострокові векселі отримані в національній валюті», оскільки прості векселі отримані від ТОВ «Східно-європейська готельна компанія» є безвідсотковими та короткостроковими. ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія» як держатель векселів не мала законодавчо встановленого обов`язкову нараховувати дисконт на векселі (премію) та робити амортизацію такого дисконту.

Протягом одного року вказані векселі ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія» не були пред`явлені для платежу протягом одного року від дати їх складання. Оскільки пред`явлення векселя та погашення такої дебіторської заборгованості не відбулося протягом року, то це вказує тільки на те, що вказана дебіторська заборгованість стає простроченою короткостроковою дебіторською заборгованістю та не призводить для векселедержателя до якого обов`язку нараховувати або не нараховувати дисконти чи встановлювати для себе на майбутнє майбутній прибуток. Пред`явлення чи не пред`явлення векселів до оплати не впливає на порядок їх бухгалтерського та податкового обліку, адже строк їх оплати встановлений Уніфікованим законом, а факт прострочення заборгованості не змінює її на «довгострокову».

Векселі були пред`явлені ТОВ «Східно-європейська готельна компанія» (векселедавцю) та оплачені 28.10.2020 року, що підтверджується актом пред`явлення векселів до сплати від 28.10.2020 року, актом про оплату та передачу векселів від 28.10.2020 року та банківською випискою від 28.10.2020 року.

Згідно ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для складання фінансової звітності застосовуються міжнародні стандарти, які викладені державною мовою та офіційно оприлюднені на веб-сторінці центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку.

Проте, положення частини третьої статті 12-1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» надають можливість підприємствам (крім тих публічних акціонерних товариств, банків, страховиків, а також підприємств, які провадять господарську діяльність за видами, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України) самостійно визначати доцільність застосування міжнародних стандартів для складання фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності.

Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти» не передбачає порядок визначення справедливої вартості та не розглядає й методологію обліку щодо короткострокових та довгострокових фінансових зобов`язань.

Головне управління ДПС у Кіровоградській області при розрахунку дисконту по векселям застосовує формулу, що не визначена жодним національним стандартом бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року № 20, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2000 року за № 85/4306, яке визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про зобов`язання та її розкриття у фінансовій звітності, з метою бухгалтерського обліку зобов`язання поділяються на: довгострокові; поточні; непередбачені зобов`язання; доходи майбутніх періодів. Зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

У розумінні цього П(С)БО 11, зокрема: довгострокові зобов`язання - всі зобов`язання, які не є поточними зобов`язаннями, а поточні зобов`язання - зобов`язання, які будуть погашені протягом операційного циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу.

Згідно п. пунктів 7, 8, 10 П(С)БО 11, до довгострокових зобов`язань належать: довгострокові кредити банків; інші довгострокові зобов`язання; відстрочені податкові зобов`язання; довгострокові забезпечення.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти», що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2001 № 559 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 19.12.2001 за № 1050/6241 (далі - П(С)БО 13), визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про фінансові інструменти та її розкриття у фінансовій звітності.

Пунктами 10, 29 П(С)БО 13 передбачено, що фінансовий актив або фінансове зобов`язання відображається у балансі, якщо підприємство є стороною-укладачем угоди щодо фінансового інструмента. Фінансові інструменти первісно оцінюють та відображають за їх фактичною собівартістю, яка складається із справедливої вартості активів, зобов`язань або інструментів власного капіталу, наданих або отриманих в обмін на відповідний фінансовий інструмент, і витрат, які безпосередньо пов`язані з придбанням або вибуттям фінансового інструмента (комісійні, обов`язкові збори та платежі при передачі цінних паперів, тощо).

Згідно п. 31 П(С)БО 13 закріплено, що на кожну наступну після визнання дату балансу фінансові зобов`язання оцінюються за амортизованою собівартістю, крім фінансових зобов`язань, призначених для перепродажу, і зобов`язань за похідними фінансовими інструментами.

Згідно з п. 188.1. ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 року у справі № 160/5358/19 при розгляді подібних правовідносин, прийшов до висновку, що Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти» не передбачає порядок визначення справедливої вартості та не розглядає й методологію обліку щодо короткострокових та довгострокових фінансових зобов`язань. При цьому, контролюючий орган при розрахунку дисконту застосовує формулу, що не визначена жодним національним стандартом бухгалтерського обліку, а передбачена Міжнародними стандартами бухгалтерського обліку.

Оскільки національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, а також відсутня будь-яка практика такого дисконтування, позивач, як особа, облік якої не базується на міжнародних стандартах фінансової звітності, не зобов`язаний був визначати методологію оцінки фінансових зобов`язань самостійно.

Позиція відповідача зводиться до неправомірного відображення позивачем станом на 31.12.2019 року, на 30.09.2020 року та 12.10.2020 року у бухгалтерському обліку підприємства по рахунку 341 «Короткострокові векселі, отримані в національній валюті» дебіторської заборгованості по отриманим векселям у загальній сумі 62312418 грн., не пред`явлення векселів з граничною датою пред`явлення 01.11.2019 року. Вказує, що позивач повинен був вираховувати дисконт (премію) та майбутній прибуток по векселям.

Висновки відповідача є помилковими з огляду на право платника платків проводити відображення векселів у разі їх держання та не пред`явлення до погашення у бухгалтерському обліку по рахунку 341 «Короткострокові векселі, отримані в національній валюті». Більше того, пред`явлення або не пред`явлення векселів до погашення їх суми є правом векселедержателя та не створює для нього обов`язку вимагати суму коштів у разі настання дати погашення векселів.

Як вже було вказано вище, діючим законодавством не передбачено нарахування дисконту на суму боргу по векселям.

Розглядаючи правомірність податкового повідомлення-рішення №1 від 12.11.2020 року, суд вказує наступне.

Встановлено, що ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія» виплачувало кошти за послуги ОСОБА_1 , зареєстрованому як фізична особа-підприємець, та ОСОБА_2 , взятій на обік як самозайнята особа, яка провадить незалежну професійну діяльність. Податковим органом зазначено, що позивач при виплаті коштів за послуги фізичним особам, є податковим агентом, та повинен був утримувати та сплачувати податок на виплачені їм доходи.

ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія» мало господарські відносини з ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується долученими до матеріалів справи рахунками-фактурами № 06/Кр/012-2018 від 04.06.2018 року, № 08/Кр/037 від 14.08.2018 року, № 11/Кр/012-2019 від 04.11.2019 року, № 06/кр/021-2020 від 03.06.2020 року щодо поставки ФОП ОСОБА_1 програмних засобів «ЕЦП MASTERKEY», ліцензії на право користування КП «Арт-Звіт Лайт» та консультування з питань інформатизації, обробки даних для надання послуг, за отриманий продукт та послуги інформатизації; покупцем - замовником ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія» сплачено 228,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 70 від 05.06.2018 року, 1176,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 101 від 15.08.2018 року, 1434,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 82 від 14.06.2019 року, 278,00 грн. що підтверджується платіжним дорученням № 148 від 07.11.2019 року, 1524,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 72 від 05.06.2020 року. Між сторонами взаємовідносин підписано акти надання послуг № 06/Кр/012-2018 від 04.06.2018 року, № 08/Кр/037 від 15.08.2018 року, № 06/Кр/052-2019 від 18.06.2019 року, 11/Кр/012-2019 від 11.11.2019 року, № 06/кр/021-2020 від 18.06.2020 року.

Листом від 20.08.2021 ФОП ОСОБА_1 повідомляє ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія», що він зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що внесено запис до ЄДР, зареєстрований платником єдиного податку 3 групи зі сплатою єдиного податку, суми грошових коштів, що отримувались від ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія» включені ним до податкових декларацій платника єдиного податку, з відповідним нарахуванням та сплатою 5% єдиного податку.

Також підтверджується, що ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія» мало господарські відносини з приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Балик Т.М., що підтверджується долученими до матеріалів справи рахунками № 60 від 27.12.2018 року, № 61 від 28.12.2018 року, № 3 від 11.01.2019 року, № 50 від 29.10.2019 року, № 35 від 06.07.2020 року за посвідчення документів, за посвідчення справжності підпису, ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія» сплачено 1250,00 грн. приватному нотаріусу Балик Т.М., що підтверджується платіжним дорученням № 165 від 27.12.2018 року, 318,00 грн. що підтверджується платіжним дорученням № 164 від 27.12.2018 року, 750,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 168 від 28.12.2018 року, 348,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10 від 11.01.2019 року, 1800,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11 від 11.01.2019 року, 1250,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 136 від 29.10.2019 року, 414,00 грн. що підтверджується платіжним дорученням № 165 від 10.04.2020 року, 700,00 грн. що підтверджується платіжним дорученням № 99 від 06.08.2020 року. Здійснювалась сплата адміністративного збору за проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу.

Листом від 27.08.2021 року № 106/01-16 приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Балик Т.М. повідомлено, що нею отриманий від ТОВ «Кіровоградська генеруюча компанія» дохід був включений до оподаткованого доходу за 2018, 2019, 2020 роки відповідно до поданих податкових декларацій, за результатами річного декларування сплачувався податок, з 1996 року перебуває на обліку у Кіровоградській об`єднані ДПІ на обліку як платників податків як самозайнята особа.

Згідно п. 51.1 ст. 51 ПК України платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Згідно з п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається; в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку; г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу; ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно п. 119.1 ст. 119 ПК України (в редакції, яка діє з 23.05.2020 року) неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Отже Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області застосовано штраф за порушення яке не вчинялось позивачем, при накладенні штрафу застосовано норму яка не діяла під час можливого порушення.

Згідно з п. 177.8 ст.177, п. 178.5 ст. 178 ПК України під час нарахування (виплати) фізичній особі-підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу. Під час виплати суб`єктами господарювання - податковими агентами, фізичним особам, які провадять незалежну професійну діяльність, доходів, безпосередньо пов`язаних з такою діяльністю, податок на доходи у джерела виплати не утримується в разі надання такою фізичною особою копії довідки про взяття її на податковий облік як фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, відносини за яким встановлено трудовими відносинами, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до пунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Отже позивач, який виплачував дохід ОСОБА_1 (у акті податкова називає ФОП ОСОБА_1 ), зареєстрованому як фізична особа-підприємець, та ОСОБА_2 взятій на обік як самозайнята особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, за надані ними послуги, не виступав щодо таких фізичних осіб, податковим агентом, не утримував та не сплачував податок на виплачені їм доходи, а тому не повинен нести відповідальність за неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку.

Умовою притягнення платника до відповідальності за неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), є те, що такі неповні, недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів виходить з вимог ч. 2 ст. 77 КАС України та вважає, що податковим органом не доведено правомірність винесених податкових повідомлень-рішень.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Новий розподіл судових витрат здійснюється у разі задоволення апеляційної скарги. Не передбачено повернення судових витрат, здійснених суб`єктом владних повноважень, у тому числі у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області - залишити без задоволення

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 року в справі №340/5353/20 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 - 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова