Справа № 300/1511/21
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2021 р. справа № 300/1511/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

за участю: секретаря судового засідання Станішевської В.Р.,

представника позивача - Гавадзина М.В.,

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 70277,06 грн. та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 15.11.2019, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 70277,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у відповідача податкового боргу в загальній сумі 70277,06 грн., а саме: по сплаті податку на доходи фізичних осіб згідно податкового повідомлення-рішення за № від 15.11.2019 в розмірі 52520,80 грн. основного платежу і 13130,20 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (враховуючи часткову сплату борг складає 65040,63 грн.) та податкового повідомлення-рішення за № від 15.11.2019 за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 170 грн.; по сплаті військового збору згідно податкового повідомлення-рішення за № від 15.11.2019 в розмірі 4376,73 грн. основного платежу і 1094,18 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (враховуючи часткову сплату борг складає 5236,43 грн.).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

ОСОБА_1 , в межах строку для подання відзиву, подав до суду зустрічну позовну заяву до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 15.11.2019 (а.с.35).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 15.11.2019 до спільного розгляду з первісним позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 70277,06 грн. та об`єднано вимоги зустрічного позову з первісним позовом у справі за №300/1511/21 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями контролюючий орган протиправно, в порушення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, визначив суми грошових зобов`язань. Вважає, що при анулюванні (прощенні) йому суми боргу за кредитом були дотримані умови для застосування преференції щодо сплати податку на доходи фізичних осіб, оскільки відбулась зміна валюти зобов`язання на гривню, а різниця, що розрахована у відповідності до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, яка не підлягає оподаткуванню, є більшою прощеної банком суми боргу, відтак, у податкового органу відсутні підстави стверджувати, що внаслідок такого прощення він отримав додаткове благо з настанням відповідних податкових наслідків. Також зазначає, що оскільки у нього не виник обов`язок щодо сплати податку на доходи фізичних осіб відповідно до абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, у контролюючого органу також були відсутні правові підстави для нарахування грошового зобов`язання зі сплати військового збору та штрафних санкцій за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік.

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області скористалося правом подання відзиву на зустрічну позовну заяву, в якій стосовно задоволення позову заперечує з підстав аналогічних позовній заяві. Також зазначає, що сума податкових зобов`язань виникла в результаті анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Зауважує, що ОСОБА_1 підписуючи договір з кредитором був обізнаний про наслідки такого правочину, обов`язок подати річну декларацію та сплатити податки. Також зазначає, що контролюючим органом не проводилася перевірка господарської діяльності ОСОБА_1 , а зафіксовано невиконання передбаченого ПК України обов`язку подати декларацію та сплати суми податку, що виникають при отриманні додаткового блага - анулювання (прощення) основної суми боргу (а.с.64).

ОСОБА_1 правом подання відповіді на відзив не скористався.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, проти зустрічного позову заперечив, з підстав наведених у відзиві на зустрічну позовну заяву, просить в його задоволенні відмовити.

Відповідач у судовому засіданні стосовно задоволення позовних вимог заперечив, з підстав, наведених у зустрічній позовній заяві. Просить зустрічний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши надані суду письмові докази, судом встановлено наступне.

29.08.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно пункту 1.1. якого Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті загальною сумою 31075,00 доларів США та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 156928,75 грн. за курсом НБУ на день укладення договору. В підпункті 1.2.1 договору зазначено, що надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у термін з 29.08.2007 по 25.08.2028 (а.с.40).

04.07.2016 між вищевказаними сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 29.08.2007 (щодо прощення частини боргу), за яким сторони дійшли згоди, що Банк має право здійснити анулювання (прощення) частини заборгованості Позичальника за умови погашення Позичальником частини заборгованості у розмірі не менше еквіваленту, що дорівнює 294214,91 грн. у валюті наданого кредиту за курсом купівлі такої валюти, що склався на дату купівлі валюти Банком за заявою клієнта (а.с.51).

В пункті 3 вказаного договору зазначено, що у разі прощення (анулювання) боргу Банк, як кредитор, повідомляє Позичальника, як боржника, про анулювання (прощення) боргу у відповідному розмірі як боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за самостійним рішенням кредитора, не пов`язаним з процедурою банкрутства, та про включення суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду. Позичальник зобов`язується самостійно сплатити всі податки та збори, що передбачені чинним законодавством на день анулювання (прощення) боргу з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації за відповідний звітний період, в якому проводиться анулювання (прощення) боргу. Позичальник підтверджує, що він чітко усвідомлює податкові наслідки вказаного занулюваного (прощеного) боргу для нього.

04.07.2016 між АКІБ «УкрСиббанк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами №0, згідно пункту 1.2.5 якого Банк надає Позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника у Банку. Сума кредиту складає 294214,91 грн. (підпункт 1.2.1). У підпункті 1.2.6 зазначено, що цільове призначення кредиту для особистих потреб Позичальника, а саме для споживчих потреб, погашення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті. Згідно підпункту 1.2.4 надання кредиту здійснюється 05.07.2016 (а.с.79).

06.07.2016 між вищезазначеними сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 04.07.2016 (щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації), за яким сторони домовилися викласти п.1.2.4 Договору в наступній редакції «Надання кредиту здійснюється у наступний термін: 06.07.2016» (а.с.75).

Листом-повідомленням від 13.07.2016 №31-2-07-01/78 АТ «УкрСиббанк» повідомило позивачу про анулювання боргу, зокрема про те, що АТ «УкрСиббанк» як кредитор, з метою виконання вимог п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості позивача, яка станом на 13.07.2017 становить 11847,50 дол. США, а саме суми основного боргу (кредиту) 11745,68 дол. США, що складає 291782,22 грн. по курсу НБУ станом на 13.07.2016, а також про прийняття рішення про анулювання суми відсотків 101,82 дол. США, яка складає 2529,38 грн. по курсу НБУ станом на 13.07.2016. Також звернуто увагу позивача на те, що сума заборгованості за основним боргом є доходом, отриманим як додаткове благо і позивачу необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, сплатити військовий збір (а.с.52).

28.08.2017 Головне управління ДФС в Івано-Франківській області звернулося до АТ «УкрСиббанк» із запитом №4531/10/09-19-13-02-19 про підтвердження інформації наданої банком в податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (ф.№1-ДФ) за 2016 рік та надання інформації про списання (прощення) боргу громадянам згідно додатку, з представленням копій повідомлень направлених платникам про анулювання (прощення) боргу чи копій укладених відповідних договорів (а.с.24).

За результатами розгляду вказаного запиту АТ «УкрСиббанк» листом №14-2-02/32272 повідомив контролюючий орган про те, що у отриманому запиті відсутні посилання на будь-які підстави визначені ПК України згідно яких встановлено обов`язок банківської установи надавати запитувану інформацію та документи. Також підтверджено інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів фізичним особам, зазначених у листі, що у 2016 році у повному обсязі відображено у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма №1ДФ) за ознакою доходу «126», серед яких вказаний ОСОБА_1 . Вказано, що доходи нараховані у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованого кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 ПК України та включенням суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1-ДФ (а.с.25).

В період з 16.09.2019 по 20.09.2019 Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, про що складено акт перевірки №57/09-19-33-06/ НОМЕР_1 від 27.09.2019 (а.с.11).

Перевіркою встановлено порушення відповідачем вимог п.п.49.18.4, п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України, а саме неподання податкової декларації за 2016 рік; п.п.164.2.17 «д», п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 ПК України в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 52520,80 грн.; п.1.2., п.п.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору в розмірі 4376,73 грн.

Податковим органом встановлено, що відповідач в 2016 році відповідно до відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про суми виплачених доходів мав взаємовідносини з АТ «УкрСиббанк», від яких отримував доходи в сумі 291782,22 грн., що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту).

На підставі акта перевірки від 27.09.2019 №57/09-19-33-06/ НОМЕР_1 позивачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 15.11.2019 № (форма «Р»), яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 65651,00 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 52520,80 грн. та 13130,20 грн. за штрафними санкціями (а.с.21);

- податкове повідомлення-рішення від 15.11.2019 № (форма «Р»), яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 5470,91 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 4376,73 грн. та 1094,18 грн. за штрафними санкціями (а.с.20);

- податкове повідомлення-рішення від 15.11.2019 № (форма «ПС»), яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 170,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (а.с.19).

Зазначені податкові повідомлення-рішення направлялися відповідачу, проте були повернуті на адресу позивача з відміткою поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с.18).

27.02.2020 позивачем надіслано ОСОБА_1 податкову вимогу форми "Ю" за №2214-53 на суму 70379,64 грн., яка повернулася на адресу контролюючого органу з відміткою з відміткою поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с.8).

Згідно довідки про борг Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 27.01.2021 загальна сума заборгованості становить 70277,06 грн., з яких: основне зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб 51732,05 грн., штрафні санкції 13300,20 грн., пеня 8,38 грн.; основне зобов`язання з військового збору 4139,73 грн., штрафні санкції 1094,18 грн., пеня 2,52 грн. Вказана заборгованість також підтверджується витягом з інтегрованих карток платника податку (а.с.7, 27).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (надалі також - ПК України) об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 вказаного Кодексу загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За змістом підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України і є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України ( в редакції, на час прощення банком відповідачу кредиту) до таких додаткових благ віднесено основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже, додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням.

У зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, з 7 травня 2015 року підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнений пунктом 8 на підставі Закону України "Про внесення змін до ПК України щодо кредитних зобов`язань".

Відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

В силу колізійного принципу пріоритету норми правового акта, виданого пізніше, до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 1 січня 2015 року боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 1 січня 2014 року та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

За змістом наведених положень слідує, що у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладено в постановах від 15 травня 2018 року у справі №821/1594/17, від 19 липня 2019 року у справі №826/4240/18, від 14 листопада 2019 року у справі №520/10880/18, від 6 листопада 2020 року у справі №826/7313/17, від 13 січня 2021 року у справі 815/3071/18, від 23 квітня 2021 року у справі №280/2435/19.

Із встановлених судом обставин у справі і зібраних доказів, судом не встановлено факту зміни у спірних правовідносинах валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти в гривню та прощення банком розміру відповідно розрахованої різниці.

За змістом додаткової угоди від 04.07.2016 №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 29.08.2007 (щодо прощення частини боргу) та договору про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 04.07.2016, відбулось саме прощення боргу у валюті в переведенні у еквівалент гривні та надання нового кредиту.

Вказане також підтверджується листами АТ «УкрСиббанк» від 04.08.2021 за №25-1-01/57725 від 04.08.2021, №25-1-01/56669БТ від 01.09.2021.

У постанові від 18 січня 2021 року в справі №120/935/19-а Верховний Суд зазначив, що датою зміни валюти зобов`язання за кредитом, отриманим позивачем за кредитним договором, є, зокрема, дата підписання між кредитором та позивачем додаткового до кредитного договору, відповідно до якого сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів буде здійснюватися в національній валюті України - гривні із застосуванням для розрахунку платежу офіційного курсу долара США до української гривні, встановленого НБУ на день сплати.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про те, що відбулась зміна валюти зобов`язання на гривню, а тому відсутні підстави для нарахування податкових зобов`язань, є безпідставними.

Згода ОСОБА_1 на прощення йому кредиту не за умови зміни валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти на гривню, виключає наявність законного сподівання, що сума прощеної АТ "УкрСиббанк" основної заборгованості за кредитом згідно додаткової угоди від 04.07.2016 №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 29.08.2007 (щодо прощення частини боргу) не є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

Отже, ОСОБА_1 , який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний був відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку.

При цьому, відповідач необґрунтовано посилається на висновки, наведені у постанові Верховного суду від 25 листопада 2019 року у справі №500/2252/18.

Так, у справі №500/2252/18, скерованої на новий розгляд касаційним судом, не було належним чином встановлено обставин щодо дійсної зміни валюти зобов`язання у правовідносинах між Позивачами як боржниками та банками як кредиторами. Натомість у справі №520/10880/18 були встановлені на підставі відповідних доказів обставини щодо зміни валюти зобов`язання шляхом укладення додаткового договору до кредитного договору, де чітко зазначено про зміну валюти боргових зобов`язань на гривню.

Згідно з підпунктом 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

За змістом підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, платник податку на доходи фізичних осіб, зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку як платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та у відповідності до пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації.

Згідно з пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України 167.1. ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Згідно із пунктом 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Платники військового збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Однак, в порушення вказаних правових норм ОСОБА_1 не задекларовано дохід у вигляді додаткового блага, що виник у зв`язку з прощенням (анулюванням) основного боргу за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29.08.2007, та, відповідно, не сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі 52520,80 грн. та військовий збір в сумі 4376,73 грн.

За приписами підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час прощення боргу за кредитним договором та прийняття оскаржуваних рішень) контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пунктом 123.1. статті 123 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час прощення боргу за кредитним договором та прийняття оскаржуваних рішень) встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (п.120.1 ст.120 ПК України).

Судом встановлено, що податкові зобов`язання, визначені в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, розраховані контролюючим органом виходячи із суми основного боргу (кредиту), прощеного (анульованого) ПАТ «УкрСиббанк» 13.07.2016 ОСОБА_1 .

Підсумовуючи наведене вище, з огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд зазначає, що контролюючий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 15.11.2019 №, №, № діяв правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, а тому в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити.

За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов`язком. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 ПК України.

Згідно пункту 38.1. статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що в силу пункту 58.3 статті 58, пункту 59.1 статті 59, пункту 42.2 статті 42, пункту 42.5 статті 45 Податкового кодексу України податкові повідомлення-рішення від 15.11.2019 №, №, № та податкова вимога №2214-53 від 27.02.2020 є належним чином врученими ОСОБА_1 , суд зазначає, що сума податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, військового збору, штрафної санкції в загальному розмірі 70266,16 грн. (із врахуванням часткової сплати в загальній сумі 1025,75 грн.), та пеня в загальній сумі 10,90 грн. є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено, а тому підлягає стягненню у судовому порядку.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення у цій справі, ОСОБА_1 суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити податковий борг в загальній сумі 70277,06 грн. Такий обов`язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за зустрічним позовом слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг в сумі 70277,06 грн. (сімдесят тисяч двісті сімдесят сім гривень 06 копійок).

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за зустрічним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 15.11.2019 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ ВП 43968084, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018),

відповідач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.

Рішення складене в повному обсязі 18.10.2021.