Справа № 160/12944/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області як відокремленого підрозділу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
30 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що підставою для нарахування позивачу орендної плати за використання земельної ділянки може служити лише чинний договір оренди. В силу того, що станом на 01.01.2021 р. чинного договору оренди не існувало і по теперішній час не існує та Департамент комунальної власності і земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради не давав відповідної інформації про наявність такого, позивач вважає, що у ГУ ДПС у Дніпропетровській області не було підстав для нарахування відповідного платежу. Однак ГУ ДПС у Дніпропетровській області не враховано цієї обставини. Також, позивачем було зауважено, що в повідомленні-рішенні не міститься інформації про земельну ділянку, на яку нарахована відповідна сума орендної плати, однак, ймовірно підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, загальною площею 0,0368 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Також позивачем звернуто увагу, що ним до Дніпропетровського окружного адміністративного суду вже подавалися аналогічні позови з тим самим предметом та з тих самих підстав за попередні періоди (2016 - 2020р.р.), рішеннями судів позовні вимоги були задоволені.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
«п.3.1 Річна орендна плата вноситься «Орендарем» виключно у грошовій формі на рахунок місцевого бюджету. Орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється на рівні чотирикратного земельного податку, що встановлюється Податковим кодексом України».
Відповідачем зазначено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, позивч має у власності з 29.12.2010 року магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення 03) за адресою АДРЕСА_1 (в АДРЕСА_1 ).
Також, відповідачем, з посиланням на ст.33 Закону України «Про оренду землі», зазначено, що якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновлені договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 23.06.2004 року №370-15/ХХІV, 27.01.2005 року між Дніпродзержинською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого останній передано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,0410га., у т.ч. землі роздрібної торгівлі та комерційних послуг - 0,0101га. та землі автомобільного транспорту - 0,0309га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 2.1 вказаного договору, договір укладається на строк до 23.12.2014 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.
Не погоджуючись із спірним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про оренду землі», орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.
З матеріалів справи вбачається, що дія договору оренди земельної ділянки від 27.01.2005 року припинилася 23.12.2014 року, додаткова угода до вказаного договору оренди щодо подовження строку його дії сторонами не укладалася.
Частиною 2 статті 16 цього ж Закону встановлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України або за результатами аукціону.
Статтею 181 Цивільного кодексу України встановлено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Згідно зі статтею 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Частиною 1 статті 210 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
Момент виникнення прав на земельну ділянку визначений статтею 125 Земельного кодексу України, відповідно якої право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Статтею 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
З огляду на викладене, суд зазначає, що наведеними нормами чітко визначено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту його державної реєстрації, а тому, нарахування ОСОБА_1 плати за землю у формі орендної плати з огляду на відсутність діючого договору оренди земельної ділянки, укладеного з позивачем, є безпідставним.
Нормами податкового законодавства також чітко визначено, що об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (статті 270 Податкового кодексу України ).
Підпунктом 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.
Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (стаття 288 Податкового кодексу України).
Зазначеними нормами підтверджено той факт, що єдиною підставою для нарахування платнику податків орендної плати за земельну ділянку є діючий договір оренди земельної ділянки.
Суд при вирішенні спірних правовідносин також враховує «договірну природу» орендної плати, та, відповідно, якщо користувач земельної ділянки не вчиняв дій, визначених ст.33 Закону України «Про оренду землі», спрямованих на поновлення договору оренди, то говорити про те, що він продовжує бути орендарем земельної ділянки по закінченню строку дії договору оренди неможливо, оскільки автоматично дія договору оренди земельної ділянки не подовжується, а якщо відсутнє поновлення договору оренди, то й немає обов`язку сплати орендної плати користувачем.
Під час розгляду справи відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на момент винесення оскарженого рішення фізичного користування позивачем земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (в АДРЕСА_1 ), у тому числі і за рахунок використання корисних властивостей розміщених на цій ділянці об`єктів нерухомого майна.
Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням наведеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт порушення його прав та охоронюваних законом інтересів в межах спірних правовідносин, в той час, як відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не виконано, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 ст.19 Конституції України та частиною 2 ст. 2 КАС України, відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог та аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області як відокремленого підрозділу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області як відокремленого підрозділу (код ЄДРПОУ ВП 44118658) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову, у розмірі 908,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник