Справа № 640/20565/20
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

19 жовтня 2021 року справа №640/20565/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві)
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21 березня 2019 року №№0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, вважаючи протиправними оскаржувані податкові повідомлення-рішення у зв`язку з тим, що належні ОСОБА_1 нежитлові приміщенням не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Як зазначає позивач, він є сільськогосподарським товаровиробником, а належні йому нежитлові будівлі споруди віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» і використовуються позивачем для утримання та розведення свійських тварин, зберігання зерна і кормів, відповідної техніки по обробці та збиранню сільськогосподарської продукції, тому не є об`єктом оподаткування відповідно до підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Ухвалою від 07 вересня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/20565/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Ухвалою від 12 жовтня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва відмовив у задоволенні клопотання відповідача про об`єднання в одне провадження адміністративних справ №640/20565/20 та №640/23317/19.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив про правомірність нарахування в межах спірних відносин позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у зв`язку з наявністю у позивача у власності об`єктів нерухомого майна та у зв`язку з тим, що позивач не підпадає під умови для звільнення від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У відповіді на відзив позивач вказав, що використовує належне йому нерухоме майно сільськогосподарського призначення в сільськогосподарській діяльності як фізична особа та як фізична особа-підприємець, а саме, займається розведенням свійських тварин з метою збільшення поголів`я та можливості у подальшому їх продажу у більших об`ємах. При цьому, положеннями законодавства на позивача не покладено обов`язку здійснювати продаж сільськогосподарської продукції не менше одного разу в певний період. Також у користуванні позивача наявні земельні ділянки сільськогосподарського призначення, на яких вирощується корм для тварин.

Відповідач подав пояснення у справі, в яких зазначив, що позивач не надав доказів на підтвердження статусу сільськогосподарського товаровиробника, не надав книгу обліку доходів і витрат; позивач не відповідає вимогам, які ставляться до суб`єкта - власника нежитлової нерухомості, для звільнення її від податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2019 року №0-2650 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та підпунктом 266.7.2 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 47 172,27 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2019 року №0-2650 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 4 667,15 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2019 року №0-2650 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 930,75 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2019 року №0-2650 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 2 088,60 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2019 року №0-2650 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 644,82 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2019 року №0-2650 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 148,18 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2019 року №0-2650 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 87 196,38 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2019 року №0-2650 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 15 106,07 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2019 року №0-2650 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 87,86 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2019 року №0-2650 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 12 752,02 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2019 року №0-2650 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 1 168,28 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2019 року №0-2650 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 15 102,35 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2019 року №0-2650 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 5 431,86 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення винесені позивачу як таких власнику нежитлових будівель та приміщень:

- АДРЕСА_1 загальною площею 844,70 кв.м. (нежиле приміщення);

- АДРЕСА_2 загальною площею 1561,40 кв.м. (нежитлова будівля);

- АДРЕСА_3 загальною площею 291,80 кв.м. (нежитлова будівля);

- АДРЕСА_4 загальною площею 11,80 кв.м. (нежитлова будівля);

- АДРЕСА_4 загальною площею 86,80 кв.м. (нежитлова будівля);

- АДРЕСА_4 загальною площею 19,90 кв.м. (нежитлова будівля);

- АДРЕСА_4 загальною площею 626,80 кв.м. (нежитлова будівля);

- АДРЕСА_4 в загальною площею 156,90 кв.м. (нежитлова будівля);

- АДРЕСА_5 загальною площею 811,30 кв.м. (нежитлова будівля);

- АДРЕСА_6 загальною площею 811,50 кв.м. (нежитлова будівля);

- АДРЕСА_4 загальною площею 1712,60 кв.м. (нежитлова будівля);

- АДРЕСА_4 загальною площею 125,00 кв.м. (нежитлова будівля);

- АДРЕСА_4 загальною площею 280,50 кв.м. (нежитлова будівля).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва керується такими мотивами.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Приписи пункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування у відповідності до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

За правилами підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

При цьому підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України визначає, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України закріплено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлює, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що для цілей застосування податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, звільняються від оподаткування цим податком споруди які використовуються сільськогосподарським товаровиробником безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №814/2040/16 та від 04 грудня 2018 року у справі №649/593/16-а.

Таким чином, суду належить встановити чи позивач сільськогосподарським товаровиробником; чи належні позивачу споруди відносяться до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; чи не здає позивач такі споруди в оренду, лізинг або позичку.

Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Згідно з ДК 018-2000 до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127) належить клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271), який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) «Будівлі нежитлові» належить клас (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

Суд встановив, що у 2018 році позивач був власником 13 приміщень, а саме:

- АДРЕСА_8, прим. 1 загальною площею 844,70 кв.м. (нежиле приміщення) склад;

- АДРЕСА_2 загальною площею 1561,40 кв.м. (нежитлова будівля) корівник;

- АДРЕСА_3 загальною площею 291,80 кв.м. (нежитлова будівля) комора;

- АДРЕСА_4 загальною площею 11,80 кв.м. (нежитлова будівля) зерносховище;

- АДРЕСА_4 загальною площею 86,80 кв.м. (нежитлова будівля) зерносховище;

- АДРЕСА_4 загальною площею 19,90 кв.м. (нежитлова будівля) склад, зерносховище;

- АДРЕСА_4 загальною площею 626,80 кв.м. (нежитлова будівля) зерносховище;

- АДРЕСА_9 загальною площею 156,90 кв.м. (нежитлова будівля) зерносховище;

- АДРЕСА_5 загальною площею 811,30 кв.м. (нежитлова будівля) вівчарник;

- АДРЕСА_6 загальною площею 811,50 кв.м. (нежитлова будівля) свинарник;

- АДРЕСА_4 загальною площею 1712,60 кв.м. (нежитлова будівля) корівник;

- АДРЕСА_4 загальною площею 125,00 кв.м. (нежитлова будівля) будинок тваринника;

- АДРЕСА_4 загальною площею 280,50 кв.м. (нежитлова будівля) зерносховище.

При цьому відповідно до довідка виконавчого комітету Великокутської сільської ради від 19 серпня 2020 року №205 вул. Чапаєвська в с. Веселий Кут перейменована на вул. Загребельську.

Дослідивши наявні у справі на підставі документів, що підтверджують право власності позивача, а саме копій договорів купівлі-продажу нежитлових будівель та витягів із технічної документації суд встановив, що вказані вище будівлі (споруди), з урахуванням їхнього функціонального призначення відносять до відповідного до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства».

Суд також звертає увагу, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними доказами, що позивач здає належні йому споруди в оренду, лізинг або позичку.

Матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 22 вересня 2015 року, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

До видів діяльності позивача віднесено, серед іншого, розведення овець, кіз (КВЕД 01.45), розведення свиней (КВЕД 01.46), вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11), вирощування овочів, коренеплодів і бульбоплодів (КВЕД 01.13), розведення великої рогатої худоби молочних порід (КВЕД 01.41), розведення свійської птиці (КВЕД 01.47) тощо.

При цьому, як зазначає позивач, із серпня 2018 року він намагався зареєструвати в ЄДР юридичних селянське фермерське господарство, але за відсутності технічної можливості одночасної реєстрації останнього як ФОП та як ФОП-фермера, що підтверджується листом Міністерства юстиції України від 27 січня 2020 року, така реєстрація проведена лише 18 грудня 2019 року після внесення у 2019 році програмних змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб до розділу «Інформація про здійснення зв`язку» шляхом доповнення додатковим реченням «та відомості щодо створення фізичною особою-підприємцем сімейного фермерського господарства». Питання реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб сімейного фермерського господарства технічно вирішено лише 12 серпня 2020 року після оновлення програмного забезпечення.

На підтвердження статусу сільськогосподарського товаровиробника у розумінні підпункту «ж» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України позивач також надав довідку Малолисовецької сільської ради від 05 лютого 2020 року №74, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та інформацію з Державного реєстру речових прав про наявність в користуванні позивача земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Наведене свідчить, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, належні йому споруди відносяться до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються в оренду, лізинг або позичку.

Таким чино, належні позивачу споруди не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що виключає правомірність визначення суми податкового зобов`язання згідно з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.

У свою чергу, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які б підтверджували правомірність визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Крім того, при вирішенні цього спору суд враховує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 року у справі 640/20559/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, яке набрало законної сили, встановлено протиправність визначення позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо того самого нерухомого майна, яке є спірним у межах цього спору, але щодо податку за 2019 рік.

При цьому в рішенні від 29 березня 2021 року у справі 640/20559/20 Окружний адміністративний суд міста Києва встановив, що «позивачем надано до суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт того, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником та використовував вищевказані об`єкти майна безпосередньо у своїй сільськогосподарській діяльності. Відтак, суд дійшов висновку, що податковим органом невірно визначений об`єкт оподаткування».

У свою чергу за правилами частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 21 березня 2019 року №№0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650 є протиправними та підлягають скасуванню.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач не довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 21 березня 2019 року №№0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 924,98 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять чотири гривні дев`яносто вісім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, Шолуденка, буд. 33/19; ідентифікаційний код 43141267).

Суддя В.А. Кузьменко