Справа № 340/5058/21
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/5058/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, вул. Соборна,7а, м. Кропивницький, 25009

до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, вул. Ярославська,40, м. Київ,04071

про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

1) визнати протиправним рішення Головного управління ПФУ у Київській області №06 від 30.06.2021 р.;

2) зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати йому до стажу державної служби час військової служби у Збройних силах та інших військових формуваннях з травня 1973 р. по травень 1975р., а також період його роботи на посаді інструктора організаційного відділу Маловисківського райкому партії в період з 07.08.1985р. по 23.10.1989р.;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області - відділ з питань перерахунку пенсій №2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління ПФУ у Київській області прийняте нове рішення, в якому задовольнити його заяву про переведення пенсії, відповідно до Закону України "Про державну службу";

4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити йому пенсію, відповідно до Закону України "Про державну службу" з дати звернення з заявою - з 29.06.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що, відповідно до пунктів 10, 12розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІта статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 №3723-ХІІ, має право на переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Відповідачем незаконно не враховано позивачу до стажу державної служби службу у радянській армії (з травня 1973 р. по травень 1975р.), період роботи з 07.08.1985р. по 23.10.1989р на посаді інструктора організаційного відділу Маловисківського райкому партії, та як наслідок незаконно відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та у здійсненні перерахунку пенсії.

Ухвалою суду від 13.09.2021 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач у відзиві зазначив, що з позовними вимогами не погоджується та просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки до 20-річного стажу, який дає право на призначення пенсії державного службовця, незалежно від місця роботи під час досягнення пенсійного віку, зараховуються періоди роботи на посадах, віднесених статтею 25 Закону України "Про державну службу" до відповідних категорій посад державних службовців. Зважаючи на те, що посади працівників органів місцевого самоврядування не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ, зарахувати позивачу до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком як державному службовцю, вказані ним періоди роботи немає законних підстав. Також не враховуються до стажу державної служби робота в комсомольських органах та служба в Радянській армії.

Дослідивши письмові докази у справі суд зазначає наступне.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримує пенсію за віком з червня 2016року.

В трудовій книжці наявні, зокрема, записи про те, що він:

07.08.1985- 23.10.1989 затверджено інструктором Маловисківського райкому партії (а.с.7-15)

Позивачем відповідачу було подано заяву про переведення його на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Листом від 22.07.2021 №1100-0201-8/31198 відповідачем повідомлено про відмову позивачу в переведенні на пенсію за віком відповідного Закону України "Про державну службу", оскільки, відповідно до пункту 12 розділу XI Закону, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. В період з 04.07.2001 по 30.11.2020 працював в органі місцевого самоврядування. На момент набрання чинності Закону України "Про державну службу" він не обіймав посаду державної служби в державному органі та не мав необхідного стажу державної служби. Право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" відсутнє (а.с. 17-19).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку доводам позивача та надані на противагу їм аргументи відповідача, суд зазначає наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Згідно з вимогами статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 46 Основного Закону).

Згідно зі статті 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

01 травня 2016 року набув чинності Закон України №889-VIII, згідно частини 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п.10 і 12 цього розділу.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

До досягнення віку, встановленого першим реченням ч. 1 цієї статті, право на пенсію за віком мають державні службовці - чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися з 01 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року.

Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію, відповідно до згаданої статті, є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ.

8. Так, відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що після 01 травня 2016 року зберігається право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ лише тих осіб, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII, та мають передбачені ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 квітня 2018 року у зразковій справі №822/524/18, що відповідно до частини 5 статті 242 КАС України суд враховує під час застосування до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови позивачеві у призначенні іншого виду пенсії слугувало недостатність стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Водночас суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 03 липня 2018 року у справі №569/350/17 дійшов висновку, що незалежно від того, чи працювала особа станом на день набрання чинності Закону №889-VIII на держслужбі, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби, така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

З приводу аргументів відповідача, про те, що періоди проходження строкової військової служби з 05.1973 року по 05.1975 року та період роботи з 07.08.1985 року по 23.10.1989 року в Маловисківському райкомі партії не зараховуються до державної служби, суд зазначає наступне.

Згідно записів в трудовій книжці позивача встановлено, що останній з 07.08.1985 року по 23.10.1989 року працював в Маловисківському райкомі на посаді інструктора по організаційній роботі.

Крім того згідно записів у військовому квитку в період з 05.1973 року по 05.1975 рік позивач проходив військову службу у Збройних Силах.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком №283 (чинним до 01 травня 2016 року) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно п.2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів апарату Національного банку України, Республіканського банку Криму, управління по місту Києву та Київській області, обласних управлінь Національного банку України.

Пунктом 3 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби включається також, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно частини 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до приписів пункту 3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року № 1049 встановлено, що до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується: стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 КЗпП України.

Так, зокрема працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Отже, щодо зарахування до стажу державної служби періодів роботи в комсомольських органах, то Порядком обчислення стажу державної служби передбачено зарахування до стажу державної служби періоду роботи в організаціях, названих абзацом 4 п.3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 20.12.1993 за №1049, у якому йдеться про стаж роботи в організаціях (крім роботи в кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст.118 КЗпП України, а саме: партійних, профспілкових та комсомольських.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 03.06.1994 за №4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року). Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

Таким чином, законодавством передбачено зарахування стажу роботи в партійних організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24 жовтня 1990 року.

Як свідчать матеріали справи, зокрема відомості трудової книжки позивача, останні обіймав посади, перебування на яких зараховується до стажу державної служби. Відтак, періоди роботи позивача з 07.08.1985 року по 23.10.1989 року (посада інструктора організаційного відділу Маловисківського райкому партії) (посада на яку позивач призначався рішенням бюро райкому Компартії України) підлягають зарахуванню до державної служби.

Тобто, усі названі посади, які займав позивач в райкомі відносяться до категорії відповідальних посад, а відтак, згідно положень ст. 118 КЗпП України, та у відповідності до роз`яснень Міністерства юстиції України від 03.06.1994 за №4-5-1156, стаж відповідної роботи на вказаних посадах має бути зарахований до стажу державної служби.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що загальний стаж державної служби позивача, має бути врахований при обрахуванні стажу державної служби для призначення пенсії державного службовця за віком (а не переведення).

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постанові № 334/4034/16-а від 15.01.2020 року в подібних правовідносинах.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги наявність у трудовій книжці позивача усіх необхідних записів на підтвердження наявного у нього стажу роботи на посадах, період роботи на яких зараховується до стажу державної служб, суд дійшов до висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком за Законом України "Про державну службу", починаючи з дати звернення до відповідача із відповідною заявою.

Суд вважає за необхідне також зазначити і те, що аргументи сторін у цій справі, які стосуються переведення на іншу пенсію є помилковими, оскільки зміст спірних правовідносин стосується саме призначення іншого виду пенсії, а не переведення, що в тому числі врегульовано різними нормативними актами. У випадку ж позивача, пенсія має призначатись, що також відповідає правовій позиції викладеній в рішенні від 13.02.2019 року - справа № 822/524/18 (Пз/9901/23/18), провадження № 11-555заі18 Великої Палати Верховного Суду.

У відповідності до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного здобутого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ у Київській області №06 від 30.06.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період військової служби з 05.1973 по 05.1975 та період роботи на посаді інструктора організаційного відділу Маловисківського райкому партії з 07.08.1985 по 23.10.1989, та призначити пенсію за віком державного службовця, відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ та п.10 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, відповідно до заяви ОСОБА_1 від 29.06.2021 про переведення з пенсії за віком, згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком державного службовця, згідно із нормами Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII та ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993№37253-ХІІ.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області сплачений судовий збір в сумі 454,00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області сплачений судовий збір в сумі 454,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. Петренко