Справа № 440/2270/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 р. Справа № 440/2270/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, м. Полтава, по справі № 440/2270/21

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України , Міністра внутрішніх справ України Авакова Арсена Борисовича треті особи Головне Управління Національної поліції в Полтавській області , Полтавський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач-1), Міністра внутрішніх справ України Авакова Арсена Борисовича (далі відповідач-2), третя особа: Головне управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни від 05.02.2021 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-12033507;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо ненадання відповіді за підписом Міністра внутрішніх справ України Аваков Арсена Борисовича на звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, від 05.02.2021 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-12033507;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, щодо неперенаправлення за нележністю відповідному органу чи посадовій особі звернення ОСОБА_1 реєстраційний № ФИ-12033507 від 05.02.2021, до повноважень якої входить вирішення викладених питань у зверненніи згідно вимог п.3 ст.7 Закону України "Про звернення громадян", адже станом на 08.03.2021 його права є порушеними та не відновленими;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни реєстраційний № ФИ-12033507 від 05.02.2021, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановленим судом та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України Аваков Арсена Борисовича, повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни реєстраційний № ФИ-12033507 від 05.02.2021, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановленим судом та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України вжити належних заходів реагування, направлених на надання ОСОБА_1 відповідних довідок підтверджуючі несення ним служби у нічний час за період часу з 07.11.2015 по 03.08.2016 під час добового чергування у складі слідчо-оперативної групи.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не повідомлення ОСОБА_1 про пересилання за належністю його звернення від 05.02.2021 (реєстраційний номер ФИ-12033507) відповідному органу.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повідомити ОСОБА_1 про пересилання за належністю відповідному органу його звернення від 05.02.2021 реєстраційний номер ФИ-12033507.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач-1, Міністерство внутрішніх справ України, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 року у справі №440/2270/21 в частині задоволення позову, та прийняти рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач-1 зазначає, що відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», звернення громадян повинен розглядати той орган, до компетенції якого належить порушених у цих зверненнях питань. Також відповідач вказує, що звернення подається органу, до повноважень якого віднесено вирішення порушеного у зверненні питання. Якщо вирішення порушеного у зверненні питання не належить до повноважень відповідного органу, він повинен переслати його за належністю і повідомити про це громадянина, який подав звернення, в п`ятиденний строк. Відповідач посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 03.12.2018 р. у справі № 804/9185/15, та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 р. у справі № 800/580/17. Крім того, відповідач зазначає, що нормативно-правовими актами не передбачено обов`язку органу державної влади направляти відповіді громадянину на його звернення рекомендованим листом, рекомендованим листом з повідомленням або цінним листом з описом вкладення. Факт направлення відповіді на звернення від 05.02.2021 року №ФИ-12033507 підтверджується штрихкодом на копії електронного листа відповіді від 09.02.2021 року № Ф-2678/09 та Реєстром на кореспонденцію № 109 від 11.02.2021 року. Відповідач зазначає, що належним чином доведено факт повідомлення позивача про пересилання його звернення від 05.02.2021 року № ФИ-12033507 до Національної поліції.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.02.2021 ОСОБА_1 направив через Урядовий контактний центр звернення (реєстраційний номер ФИ-12033507 від 05.02.2021), адресоване Міністерству внутрішніх справ України (особисто Міністру внутрішніх справ України Авакову А.Б.), в якому зазначив, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 по справі №440/2834/20 визнано протиправною бездіяльність Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області щодо не направлення довідок про несення служби у нічний час ОСОБА_1 за період часу з 07.11.2015 по 03.08.2016 до ГУНП в Полтавській області. Просив надати та окремо направити довідки про несення служби у нічний час ОСОБА_1 за період часу з 07.11.2015 по 03.08.2016 до ГУНП в Полтавській області для проведення повного розрахунку (додаткового грошового забезпечення) за службу у нічний час та грошового забезпечення (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні, за несення служби понад установлений законодавством робочий час. Наголошував, що з ним, станом на 05.02.2021 не проведено повного розрахунку за службу в складі слідчо-оперативної групи вказаним підрозділом за весь період служби. Зазначав, що відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації , який установлюється в розмірі 103%. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на час виконання судового рішення. Просив ініціювати виплату додаткового грошового за службу в нічний час, грошове забезпечення (компенсацію) за службу в дні щотижневого відпочинку, святкові дні та за несення служби понад установлений законодавством робочий час. Просив надати компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати та сплатити середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні.

Зазначене звернення надійшло до Міністерства внутрішніх справ України 08.02.2021 реєстраційний номер ФИ-12033507 та за резолюцією міністра Арсена Авакова від 08.02.2021 направлено до Національної поліції за належністю.

Листом Департаменту забезпечення діяльності апарату Міністерства внутрішніх справ України від 09.02.2021 №Ф-2678/09 за підписом заступника начальника управління - начальника відділу оборобки документів, що містять службову інформацію повідомлено ОСОБА_1 про те, що у зв`язку із набуттям чинності Закону України Про Національну поліцію ряд функцій, зокрема, щодо реалізації державної політики у сфері боротьби зі злочинністю, охорони громадського порядку, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР), розслідування кримінальних проваджень, а також розгляд питань щодо заохочення та здійснення перевірок стосовно порушень законодавства працівниками поліції, які здійснювало МВС, перейшли до компетенції Національної поліції України. Зважаючи на викладене, керівництвом Міністерства розгляд звернення доручено Національній поліції України, за результатами якого буде поінформовано вищезазначеним органом в установлений законодавством строк.

Разом з тим, позивач стверджує, що жодної відповіді, за результатами його звернення він не отримував.

Вважаючи, що Міністерством внутрішніх справ України неналежно здійснено розгляд звернення номер ФИ-12033507 від 05.02.2021, не вжито необхідних заходів реагування по обставинах, викладених у зверненні, не надано відповіді на звернення за підписом Міністра внутрішніх справ України, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку щодо невиконання відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян», в силу статті 7 якого у відповідача наявний обов`язок з повідомлення ОСОБА_1 про перенаправлення його звернення до уповноваженого органу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96 (далі - Закон № 393/96).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 393/96, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону № 393/96 визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ст. 4 Закону № 393/96, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно із ст. 5 Закону № 393/96 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Відповідно до статті 7 Закону № 393/96 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Згідно зі ст. 14 Закону № 393/96, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Пропозиції (зауваження) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Згідно зі ст. 15 Закону № 393/96, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 16 Закону № 393/96 встановлено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Згідно із ст. 19 Закону № 393/96, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Частиною 1 ст. 20 Закону № 393/96 встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відповідно до підпункту 54 пункту 4 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №878, МВС відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю МВС, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, а також стосовно актів, які ним видаються.

Єдиний порядок приймання, реєстрації, розгляду, узагальнення та аналізу звернень громадян в апараті МВС, закладах, установах і підприємствах, що належать до сфери управління МВС, а також порядок контролю за його дотриманням визначено Положенням про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженим наказом МВС України від 10.10.2004 № 1177 (далі - Положення № 1177).

Згідно з пунктом 2.1 Положення №1177, письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, реєстрації та первинному розгляду з метою визначення їх належності до компетенції апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС та призначення за ними конкретного виконавця.

Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС або їх заступниками відповідно до їх повноважень.

Згідно із п. 5.2. Положення № 1177, щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін повинно бути прийняте одне з таких рішень: прийняти до свого провадження; передати на вирішення до підпорядкованого чи іншого апарату МВС, закладу, установи, підприємства, що належать до сфери управління МВС; надіслати за належністю до іншого органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, про що одночасно повідомити автора; залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України "Про звернення громадян".

Згідно з пунктом 5.3 Положення №1177 у разі надсилання звернення для перевірки прийняття рішення до закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, строк розгляду такого звернення обчислюється з дня надходження його до МВС і закінчується днем надання відповіді тим органом (підрозділом) МВС, який його розглядав по суті. В інших випадках строк розгляду звернень громадян обчислюється від дня їхньої реєстрації.

Про надсилання звернення МВС до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, за належністю необхідно обов`язково інформувати про це автора звернення.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що звернення, яке відповідає вимогам Закону №393/96, повинно бути прийнято, всебічно та повно розглянуто у встановлені законом строки. За загальним правилом звернення громадян підлягають розгляду тим суб`єктом, якому вони адресовані. Водночас, звернення подається органу, до повноважень якого віднесено вирішення порушеного у зверненні питання.

Якщо вирішення порушеного у зверненні питання не належить до повноважень відповідного органу, він повинен переслати його за належністю і повідомити про це громадянина, який подав звернення, для чого встановлено п`ятиденний строк.

Вказані висновки, узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 804/9185/15.

Крім того, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 04.07.2018 у справі №800/580/17, звернення громадян повинен розглядати той орган, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.

Як встановлено матеріалами справи, звернення ОСОБА_1 від 05.02.2021 за реєстраційним номером вх. №ФИ-12033507, за резолюцією міністра внутрішніх справ Арсена Авакова від 08.02.2021 направлено до Національної поліції за належністю.

Відповідачем-1 зазначено про направлення відповіді ОСОБА_1 від 09.02.2021 року № Ф-2678/09, на звернення позивача від 05.02.2021 року № ФИ-12033507.

Поряд з тим, матеріали справи не містять та до суду апеляційної інстанції не було надано доказів надсилання та/або вручення позивачу листа від 09.02.2021 за вих. №Ф-2678/09.

Наявний в матеріалах справи реєстр №109 від 11.02.2021 на кореспонденцію, що передається на відділення зв`язку, не містить відмітки поштового відділення про направлення кореспонденції (штемпеля), дати такого відправлення, та трек-номеру такого відправлення (а.с. 57).

Доводи апеляційної скарги відповідача-1 стосовно того, що нормативно-правовими актами не передбачено обов`язку органу державної влади направляти відповіді громадянину на його звернення рекомендованим листом, рекомендованим листом з повідомленням або цінним листом з описом вкладення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки за змістом пункту 5.3 Положення №1177 про надсилання звернення МВС до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, за належністю необхідно обов`язково інформувати про це автора звернення.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неповідомлення ОСОБА_1 про пересилання за належністю його звернення відповідному органу та зобов`язання відповідача повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду його звернення.

Доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують, відповідач в своїй апеляційній скарзі обмежився лише викладом обставин та норм права, проте не обґрунтував, у чому саме полягає неправильне застосування (порушення) судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 року у справі № 440/2270/21 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 по справі № 440/2270/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко Я.М. Макаренко