Справа № 640/2379/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 року м. Київ № 640/2379/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування постанови і припису,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Державне підприємство «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» (далі - позивач) з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності від 15.01.2020 №13пз/14/1013-6/202-20;

визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 05.12.2019 №875/19-пз.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність оскаржуваних рішень, з огляду на невідповідність встановлених порушень дійсним обставинам справи. Крім того, позивач звернув увагу, що спірні рішення винесені відносно неналежного суб`єкта.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.02.2020 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив на відповідність оскаржуваних рішень вимогам чинного законодавства.

Позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якій позивач заперечує проти доводів останнього, викладених у його відзиві.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області проведено перевірку дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкті: «Реконструкція нежитлового приміщення під 3-х кімнатну житлову квартиру: Львівська область, Жидачівський район, смт. Журавно, вул. Дорошенка, 53/48», за результатами якої складено акт від 05.12.2019 №875/19-пз.

Перевіркою встановлені порушення частини 5 статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 4.10 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», зокрема згідно інформації, зазначеній у декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), розрахунку класу наслідків виконаному проектантом фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , експертному звіті від 18.02.2019. за №14-0279-19, виданого філією ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області, об`єкт відноситься до класу наслідків СС1, хоча фактично знаходиться у 5-ти поверховому багатоквартирному житловому будинку.

На підставі встановлених порушень, Департаментом складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил 05.12.2019 №875/19-пз, яким зобов`язано філію ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області протягом одного місяця усунути виявлені порушення.

15.01.2020 Департаментом винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №13пз/14/1013-6/202-20, якою філію ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого абзацом 3 частини 1 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 37 836,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності врегульовано Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 (далі - Порядок №553).

Відповідно до пункту 5 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до пункту 7 Порядку №553, позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до підпунктів 16 та 17 Порядку №553, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис).

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», вчинення суб`єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Так, в силу абзацу 3 частини 1 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», суб`єкти містобудування, які здійснюють проектування об`єктів, експертизу проектів будівництва, несуть відповідальність у вигляді штрафу за передачу замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі за нестворення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення, незабезпечення приладами обліку води і теплової енергії, а також за заниження класу наслідків (відповідальності) об`єкта будівництва: експертна організація - у розмірі вісімнадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Позивач, як на підставу протиправності прийнятих рішень, посилається на відсутність встановленого Департаментом порушення передбаченого частиною 5 статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо визначення для об`єкта «Реконструкція нежитлового приміщення під 3-ох кімнатну квартиру на АДРЕСА_1 » класу наслідків (відповідальності) СС1.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Архітектор, інші проектувальники, які здійснюють роботи по створенню об`єктів архітектури, зобов`язані додержуватися державних стандартів, норм і правил, вимог вихідних даних на проектування (частина 1 статті 26 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Частиною 1 статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Згідно з положеннями пунктів 3.2.1, 3.2.7, 3.2.21 розділу 3 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» із Зміною №1 будівництво - це нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва.

Капітальний ремонт - це сукупність робіт на об`єкті, прийнятому в експлуатацію, без зміни його геометричних розмірів та функціонального призначення, що передбачають втручання у несучі та/або огороджувальні конструкції, а також інженерні системи загального користування, у зв`язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення його експлуатаційних показників, а також благоустрій території. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації будинку в цілому або його частини.

При цьому, реконструкція - перебудова прийнятого в експлуатацію існуючого об`єкта, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що реконструкцією можуть вважатися будівельні роботи, у результаті яких здійснюється зміна основних техніко-економічних показників, забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. При цьому, зазначені зміни та удосконалення мають бути наслідком зміни геометричних розмірів та/або функціонального призначення об`єкта будівництва.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №742/1756/17.

У пунктах 3.2.1111 і 3.2.21 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» із Зміною №1 надано визначення наступних понять.

Об`єкт - це будинок, будівля, споруда, їх частина, лінійний об`єкт інженерно-транспортної інфраструктури.

Частина - це визначена проектною документацією на реконструкцію, капітальний ремонт або технічне переоснащення частини об`єкта, якою не передбачається збільшення навантажень на фундаменти, мережі тепло-, водо-, газо- , електропостачання та/або втручання в несучі та огороджувальні конструкції, а також інженерні системи загального користування об`єкта, без повного призупинення його використання за функціональним призначенням.

Згідно із частинами 1, 2, 3, 5 статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» клас наслідків (відповідальності) будівель і споруд (надалі по тексту також - клас наслідків) - це характеристика рівня можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які постійно або періодично перебуватимуть на об`єкті або які знаходитимуться зовні такого об`єкта, матеріальних збитків чи соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації або з втратою цілісності об`єкта.

Клас наслідків визначається відповідно до вимог будівельних норм, стандартів, нормативних документів і правил, затверджених згідно із законодавством.

Клас наслідків визначається для кожного об`єкта - будинку, будівлі, споруди будь-якого призначення, їхніх частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, у тому числі тих, що належать до складу комплексу (будови).

Усі об`єкти поділяються за такими класами наслідків (відповідальності): незначні наслідки - CC1; середні наслідки - СС2; значні наслідки - ССЗ.

До незначних наслідків (СС1) не можуть бути віднесені об`єкти, зокрема, житлові будинки понад чотири поверхи.

За змістом частини 6 статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» віднесення об`єкта до певного класу наслідків (відповідальності) здійснюється проектною організацією за погодженням із замовником будівництва.

Правильність визначення класу наслідків (відповідальності) перевіряється під час проведення експертизи проектів, якщо здійснення такої експертизи є обов`язковим відповідно до закону (частина 7 статті 32 вказаного Закону).

Беручи до уваги наведені норми, розрахунок категорії складності як складова частина проекту об`єкта будівництва, повинен бути складений проектантом, правильність визначення класу наслідків (відповідальності) перевіряється під час проведення експертизи проектів.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4.1 ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва» (надалі по тексту також - ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013) категорію складності об`єкта будівництва зазначають у завданні на проектування, використовують для визначення стадійності проектування та розраховують під час розроблення проектної документації. Розрахунок наводять у пояснювальній записці проектної документації на будівництво. У разі, якщо розрахована категорія складності не співпадає із зазначеною у завданні на проектування, до завдання вносять відповідні зміни.

Категорію складності об`єкта будівництва на підставі класу наслідків (відповідальності) визначають відповідно до таблиці А.1 Додатку А, якщо об`єктом будівництва є окрема будівля, будинок, споруда, лінійний об`єкт інженерно-транспортної інфраструктури.

При проведенні капітального ремонту об`єкта, об`єктом будівництва може бути його частина.

Приписами пункту 4.3 ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 визначено, що клас наслідків (відповідальності) використовують для забезпечення надійності та конструктивної безпеки будинків, будівель, споруд, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, а також будівельних конструкцій та основ.

Відповідно до пункту 4.4 ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 клас наслідків (відповідальності) об`єкту будівництва визначають незалежно за кожною з наведених у таблиці 1 характеристикою можливих наслідків від відмови об`єкту:

- можлива небезпека для здоров`я і життя людей, які постійно перебувають на об`єкті;

- можлива небезпека для здоров`я і життя людей, які періодично перебувають на об`єкті;

- можлива небезпека для життєдіяльності людей, які перебувають зовні об`єкта;

- обсяг можливого економічного збитку;

- можливість втрати об`єктів культурної спадщини;

-можливість припинення функціонування об`єктів інженернотранспортної інфраструктури.

Клас наслідків (відповідальності) визначають для кожного будинку, будівлі, споруди або лінійного об`єкту інженерно-транспортної інфраструктури окремо.

Клас наслідків (відповідальності) об`єкту будівництва встановлюють за найвищою характеристикою можливих наслідків, отриманих за результатами розрахунків. Для підвищення безпеки та надійності об`єкта будівництва попередньо визначений клас наслідків (відповідальності) може бути уточнений замовником та проектувальником.

Згідно пункту 4.5 ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 характеристики можливих наслідків є підставою для класифікації об`єктів будівництва по трьох класах наслідків (відповідальності) - СС1, СС2 та СС3 та п`яти категоріях складності - І, ІІ, ІІІ, ІV та V.

Під відмовою розуміється стан об`єкту, при якому неможливо використовувати об`єкт або його складову частину за функціональним призначенням (пункт 4.6 ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013).

Положеннями пункту 4.14 ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 врегульовано, що при розробленні проектної документації на капітальний ремонт частини існуючого об`єкту (приміщень, квартир) без повного призупинення його використання за функціональним призначенням категорію складності об`єкту будівництва за такою документацією визначають без урахування категорії складності об`єкту, що експлуатується. При виконанні поточного ремонту, перепланування та/або переобладнання окремих приміщень (квартир) без втручання в несучі та огороджувальні конструкції, а також інженерні системи об`єкту, клас наслідків (відповідальності) та категорію складності не визначають.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, із пояснювальної записки, яка входить до складу проекту об`єкта будівництва «Реконструкція нежитлового приміщення під 3-ох кімнатну житлову квартиру на АДРЕСА_1 », вбачається, що технологічним рішенням визначено: «Реконструкцією передбачено зміну функціонального призначення існуючого нежитлового, яке знаходиться на 1-му поверсі панельного 5-ти поверхового багатоквартирного житлового будинку. В свій час дане нежитлове приміщення було влаштоване шляхом реконструкції існуючої 3-х кімнатної квартири із влаштуванням окремого входу. Проектом передбачено влаштування вікна на місці вхідних дверей та демонтаж вхідних сходів зі сторони головного фасаду. Конструктивна схема зовнішніх стін та внутрішніх стінових панелей, не змінюється. Так само залишаються без змін існуючі внутрішні інженерні мережі приміщення і їх потужності. Загальна площа квартири аналогічна загальній площі нежитлового приміщення».

Також в складі проекту міститься, здійснений позивачем Розрахунок класу наслідків (відповідальності) проектної 3-х кімнатної житлової квартири на АДРЕСА_1 , згідно висновку якого відповідно до розрахункових характеристик можливих наслідків (відповідальності), проектна квартира відноситься до класу наслідків (відповідальності) СС1.

Як слідує із розрахунку проектом на дану реконструкцію не передбачається втручання у несучі чи огороджувальні конструкції із збільшенням додаткових навантажень на фундаменти, які б могли призвести до негативних наслідків на весь будинок чи окрему його частину.

За змістом вимог підпункту 3.1.2. пункту 3.1. Національного стандарту України ДСТУ Б В.2.6-75:2008 «Конструкції будинків і споруд. Конструкції матеріалів і будинків. Загальні технічні умови» за призначенням конструкції підрозділяють на:

- несучі (за класифікацією ДБН В.1.2-14);

- огороджувальні;

- такі, що суміщують функції несучих і огороджувальних.

Огороджувальні конструкції - будівельні конструкції призначені для ізоляції внутрішніх об`ємів у будівлях і спорудах від зовнішнього середовища або між собою.

Несучі (тримальні конструкції) - будівельні конструкції, що сприймають тимчасове та/або постійне навантаження від власної маси, маси снігу, тиску вітру й передають ці навантаження на стіни або окремі опори. Тримальні конструкції, що становлять базовий каркас будинку або споруди, забезпечують їхню надійність і довговічність.

Зі змісту розділу VІІІ акта перевірки вбачається «…Також візуально встановлено облаштування додаткового входу (дверей) з вказаного об`єкта будівництва на задньому фасаді будинку».

В той же час, описова частина оскаржуваної постанови містить інший (відмінний) склад виявленого порушення, зокрема: «…Згідно належним чином завіреної копії додатку до вищевказаного експертного звіту, складеному та наданому філією ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області, передбачено влаштування віконного прорізу на місці існуючих вхідних дверей, що є втручанням в огороджувальні конструкції».

Так, при складанні перевірки відповідач виявив «облаштування додаткового входу (дверей)», а при прийнятті оскаржуваної постанови - «влаштування віконного прорізу на місці існуючих вхідних дверей».

Представник відповідача, у письмовому відзиві не вказав причини такої розбіжності, незважаючи на те, що проектом реконструкції чітко і однозначно передбачено «влаштування вікна на місці вхідних дверей та демонтаж вхідних сходів зі сторони головного фасаду», а саме, заміна дверей на вікно в межах уже існуючого отвору без зміни його конструкції та габаритів по висоті чи ширині.

На переконання суду відповідач без жодного обґрунтування у оскаржуваній постанові визначив склад правопорушення, яке не було виявлено в ході перевірочного і контрольного заходу, тобто не було зафіксовано як таке зафіксовано у встановленому законом порядку.

Акт перевірки, як і описова частина оскаржуваної постанови не містить будь-якої інформації про зміну габаритів існуючого дверного/віконного отвору, який би не відповідав первинному проектному рішенні про проектуванні і спорудженні житлового будинку в цілому, а також проектному рішенні при зміні призначення об`єкта із житлової квартири в нежитлове приміщення.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано жодних доказів, що попереднє «влаштування вхідних дверей на місці віконного отвору на фасадній стороні будинку» при первинній зміні замовником функціонального призначення об`єкта з житлової квартири у нежитлове приміщення вчинене з порушенням будівельних норм та стандартів, із зміною конструкції чи габаритів віконного отвору, на місці якого влаштовано двері, в тому числі із недотриманням чинного законодавства у сфері містобудування.

У свою чергу, суд звертає увагу, що судовими рішеннями у справах №463/755/20 та №345/623/20 підтверджено правомірність визначення для проектної 3-ох кімнатної житлової квартири на АДРЕСА_1 , як об`єкту будівництва, клас наслідків (відповідальності) СС1, що свідчить про відсутність порушення передбаченого частиною 5 статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо визначення для об`єкта «Реконструкція нежитлового приміщення під 3-ох кімнатну квартиру на АДРЕСА_1 » клас наслідків (відповідальності) СС1.

Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, відсутність встановлених порушень, зазначених в акту перевірки на об`єкті «Реконструкція нежитлового приміщення під 3-ох кімнатну квартиру на АДРЕСА_1 » підтверджується судовими рішеннями у справах №463/755/20 та №345/623/20, а відтак, в контексті положень частини 4 статті 78 КАС України, доказуванню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про протиправність винесених рішень від 15.01.2020 №13пз/14/1013-6/202-20 та від 05.12.2019 №875/19-пз, у зв`язку із чим такі рішення підлягають скасування.

У свою чергу, суд погоджується з доводами позивача щодо винесення спірної постанови відносно неналежного суб`єкта, з огляду на наступне.

Відповідно статті 88 Цивільного Кодексу України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Статтею 95 Цивільного Кодексу України передбачено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Відповідно до пункту 1 статті 96 Цивільного Кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Як вбачається зі спірних рішень, останні складені відносно філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, встановлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Тобто суб`єктами правопорушення у сфері містобудівної діяльності можуть бути лише суб`єкти містобудування - юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, філія ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області є відокремленим підрозділом Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи».

Тобто, філія ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області є відокремленим підрозділом позивача без права юридичної особи.

Відтак, спірні рішення винесено відносно особи, яка не є юридичною особою, а отже, не є суб`єктом правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведена правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних рішень.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно, беручи до уваги положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності від 15.01.2020 №13пз/14/1013-6/202-20.

Визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 05.12.2019 №875/19-пз.

Стягнути на користь Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 204,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко