Справа № 420/14515/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/14515/20

Головуючий в І інстанції: Іванов Е.А.

Дата та місце ухвалення рішення: 17.06.2021 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

за участю секретаря Чорби Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року по справі за позовом Приватного підприємства «Союз НТВ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного підприємства «Союз НТВ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.10.2018 року № та № .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року позов задоволено частково. Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 08.10.2018 року № та № . В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «Союз НТВ» витрати по сплаті судового збору у сумі 2102 грн. Стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «Союз НТВ» витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Представником позивача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 27.02.2014 року по 05.03.2014 року, на підставі наказу про проведення перевірки начальника ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 24.02.2014 року № 119-п, згідно із висновком щодо розгляду заперечень на акт перевірки від 11.02.2014 року № 206/15-51-22-01/32896311 та відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, посадовою особою відповідача проведено документальну невиїзну позапланову перевірку ПП «Союз НТВ» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Індепендент Груп» за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року.

За результатами проведеної перевірки податковим органом був складений акт від 12.03.2014 року № 500/15-51-22-01/32896311, на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення від 25.03.2014 року: № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 24385 грн.; № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 23224 грн.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями № від 25.03.2014 року та № від 25.03.2014 року, ПП «Союз НТВ» оскаржило їх в судовому порядку (справа № 815/4453/14).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2014 року по справі № 815/4453/14 позов ПП «Союз НТВ» залишено без задоволення та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 року вказану постанову залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 10 квітня 2020 року касаційну скаргу Приватного підприємства «Союз НТВ» задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі № 815/4453/14 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року по справі № 815/4453/14 позовну заяву ПП «Союз НТВ» задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області № від 25.03.2014 року та № від 25.03.2014 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 року по справі № 815/4453/14 вищевказане рішення залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду від 02.11.2020 року по справі № 815/4453/14 касаційну скаргу повернуто заявнику.

Судом першої інстанції також встановлено, що 27.09.2018 року головним державним ревізором інспектором відділу камеральних перевірок податкової звітності м. Одеси управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС в Одеській області Славіною О.О. проведено перевірку своєчасності сплати податку на додану вартість за червень 2017 року березень 2018 року ПП «Союз НТВ», за результатами якої складено акт № 30150/15-32-12-10/32896311.

У висновку вказаного акту перевірки зазначено про те, що ПП «Союз НТВ» порушило терміни сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасно сплатило узгоджене податкове зобов`язання з податку на додану вартість за червень 2017 року березень 2018 року в загальній сумі 60071 грн. та вказано, що відповідальність за несплату узгодженої суми податкових зобов`язань протягом граничних строків передбачена п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

На підставі вищевказаного акту перевірки від 27.09.2018 року № 30150/15-32-12-10/32896311, Головним управлінням ДФС в Одеській області (правонаступником якого є відповідач) винесено ППР:

- № від 08.10.2018 року - за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), за затримку на 18, 2 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 1488 грн., зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% 148,80 грн.;

- № від 08.10.2018 року - за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), за затримку на 245, 236, 214, 208, 189, 186, 184, 181, 153, 149, 123, 118, 92, 61, 33 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 58583,00 грн., зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% - 11716,60 грн.

Враховуючи вищенаведені обставини (зокрема постанову ВС від 10.04.2020 року по справі №815/4453/14), 12.08.2020 року позивач звернувся до податкового органу з проханням відкликати ППР № та № від 08.10.2018 року.

Відповідачем надано відповідь від 25.08.2020 року № 15988/10/15-32-50-04-07, якою зазначено, що навіть з врахуванням постанови ВС від 10.04.2020 року по справі № 815/4453/14, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року по справі № 815/4453/14 ще не набрало законної сили, з підстав чого фактично відмовлено у відкликанні оскаржуваних у цій справі ППР. Також у листі зазначено, зокрема, що ВС по справі №815/4453/14 не вказував на безпідставність проведення камеральних перевірок ПП «Союз НТВ» щодо своєчасності сплати податку на додану вартість за червень 2017 року березень 2018 року.

Вирішуючи справу та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року по справі № 815/4453/14, яке набрало законної сили 08.09.2020 року задоволено позовні вимоги ПП «Союз НТВ» та скасовано відповідні ППР, прийняті на підставі акту від 12.03.2014 року № 500/15-51-22-01/32896311, а тому, відповідач після набрання таким законної сили вже не мав підстав та права на здійснення дій щодо перерахування відповідних коштів позивача, які сплачувались як узгоджене зобов`язання ПП «Союз НТВ» по сплаті податку на додану вартість - в рахунок погашення заборгованості, яка виникла з підстав прийнятих ППР згідно акту перевірки від 12.03.2014 року № 500/15-51-22-01/32896311.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем підтверджено відповідними доказами факт того, що ним своєчасно та за кожен місяць сплачувались кошти узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість за червень 2017 року березень 2018 року та з незалежних від нього обставин не зараховувались за призначенням.

Водночас, суд першої інстанції врахував той факт, що на момент прийняття оскаржуваних ППР № та № від 08.10.2018 року постанови Верховного Суду від 10.04.2020 року по справі № 815/4453/14 не існувало та на момент їх прийняття існувала лише постанова від 11.09.2014 року, якою у задоволенні позову ПП «Союз НТВ» відмовлено, яка, в свою чергу, була залишена без змін Одеським апеляційним адміністративним судом 17.02.2015 року (що також свідчить про те, що така постанова набрала законної сили). За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку податковий орган діяв в межах своїх повноважень, виходячи з існуючих обставин та такі ППР (№ та № від 08.10.2018 року) на час їх прийняття не були протиправними, з підстав чого, відмовив в задоволенні частини позовних вимог позивача, що стосується визнання протиправними оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем в частині задоволених вимог та розподілу судових витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції в частині задоволених вимог з огляду на викладене.

Згідно з п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Виставляючи позивачу оскаржувані податкові повідомлення - рішення, на підставі наведених вимог ст. 126 ПКУ, відповідач виходив з того, що позивачем несвоєчасно сплачено узгоджене податкове зобов`язання з податку на додану вартість за червень 2017 року березень 2018 року.

Поряд з цим, як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється апелянтом, всі грошові кошти, які ПП «Союз НТВ» своєчасно сплачувало за призначенням платежу ПДВ за вказаний період, а саме червень 2017 року березень 2018 року, зараховувались і вважались сплатою боргу за ППР № та № від 25.03.2014 року, які винесені за актом перевірки від 12.03.2014 року № 500/15-51-22-01/32896311, з підстав чого і виникла заборгованість відносно якої прийнято оскаржувані ППР № та № від 08.10.2018 року.

Що стосується ППР № та № від 25.03.2014 року, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено наступне.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, у серпні 2014 року позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 25.03.2014 року та № від 25.03.2014 року.

Поставою Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2014 року по справі № 815/4453/14 позов ПП «Союз НТВ» залишено без задоволення та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 року вказану постанову залишено без змін.

Разом з цим, постановою Верховного Суду від 10 квітня 2020 року касаційну скаргу ПП «Союз НТВ» задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі № 815/4453/14 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При повторному розгляді вказаної справи рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 року, позовну заяву ПП «Союз НТВ» задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області № від 25.03.2014 року № від 25.03.2014 року.

Згідно пп. 60.1.4 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Також, пунктом 57.4 ст. 57 ПК України передбачено, що пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що всі грошові кошти, які ПП «Союз НТВ» своєчасно сплачувало за призначенням платежу ПДВ за червень 2017 року березень 2018 року зараховувались і вважались сплатою боргу за ППР № та № від 25.03.2014 року, з підстав чого і виникла заборгованість відносно якої прийнято оскаржувані у даній справі ППР № та № від 08.10.2018 року, однак, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року по справі № 815/4453/14, яке набрало законної сили 08.09.2020 року, задоволено позовні вимоги ПП «Союз НТВ» та скасовано ППР № та № від 25.03.2014 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувані у даній справі ППР підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що в апеляційній скарзі апелянтом наводяться лише висновки акту перевірки, однак, як встановлено судом апеляційної інстанції цим висновкам судом першої інстанції надано належну оцінку. В свою чергу, встановлені судом першої інстанції обставини щодо скасування в судовому порядку податкових повідомлень - рішень, які і стали підставою для прийняття оскаржуваних у цій справі ППР, апелянтом жодним чином не оспорюються та апелянт не зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при оцінці цих обставин.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині розподілу судом першої інстанції судових витрат, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 статті 139 КАС України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката в суді першої інстанції у сумі 5000 грн. є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Поряд з цим, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення витрат на оплату послуг адвоката під час апеляційного розгляду підлягають частковому задоволенню, з огляду на викладене.

Так, з аналізу наведених вимог КАС України вбачається, що суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат має враховувати, що надані стороною докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, що прямо передбачено ч. 9 ст. 139 КАС України та спростовує доводи позивача щодо відсутності підстав для врахування судом наведених критеріїв при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспівмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим, суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на викладене, враховуючи, що дана справа віднесена до справ незначної складності, з огляду на зміст та обсяг робіт проведених адвокатом, пов`язаність цих витрат з розглядом справи, обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору, значення справи для сторін, а також, оскільки під час апеляційного розгляду адвокатом позивача підготовлено лише відзив на апеляційну скарну та останній приймав участь в одному судовому засіданні, будь-яких інших доказів щодо вчинення дій для розгляду справи в апеляційного порядку з боку адвоката позивача не надано, колегія суддів приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу під час апеляційного розгляду справи підлягають обмеженню сумою 1000 грн., яка є співмірною з урахуванням наведених критеріїв.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «Союз НТВ» () судові витрати у сумі 1000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 18.10.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька