Справа № 200/10438/21
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 р. Справа№200/10438/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3) про визнання дій протиправними щодо виключення із стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі Харківський юридичний інститут з 01.09.1967 по 30.06.1971 1 рік 11 місяців, щодо зменшення розміру відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 82% до 50%; зобов`язання зарахувати до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі Харківський юридичний інститут з 01.09.1967 по 30.06.1971 1 рік 11 місяців; зобов`язання відновити право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; зобов`язання здійснити перерахунок та виплачувати щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 82% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 19.02.2020 з урахуванням фактично виплачених сум.

25 серпня 2021 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем надано відзив, в якому відповідач висловив свої заперечення проти задоволення позову. Вказує, що на даний час діє норма статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII частиною 3 якої визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди та за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду №200/8400/20 від 20.10.2020 проведено перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020. При проведенні контрольної перевірки пенсійних справ призначених (перерахованих) за рішенням суду встановлено невірне застосування відсотку «80» замість «50» при стажі роботи на посаді судді 19 років 6 місяців 01 день. Зазначив, що внаслідок прийняття нового Закону змінено умови та збільшено розмір матеріального забезпечення працюючим суддям та, як наслідок, щомісячного довічного грошового утримання (із розрахунку 50%) судді у відставці. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

05 липня 2012 року постановою Верховної Ради України №5125-VI ОСОБА_1 звільнено з посади судді апеляційного суду Донецької області.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача як отримувач довічного грошового утримання судді у відставці, призначеного відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Загальний процент розрахунку пенсії від заробітку при призначенні склав «82».

13 вересня 2012 року позивачу Апеляційним судом Донецької області видана довідка №539, згідно якої до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці включено: 1/2 навчання за період з 01.09.1967 по 30.06.1971 (1 рік 11 міс. 00 дн.), періоди роботи на посаді судді з 01.03.1993 по 19.06.2003, з 20.06.2003 по 09.09.2012 (10 років 03 міс 19 дн., 09 років 02 міс 20 день). Усього стаж роботи станом н 09.09.2012- 21 рік 05 міс 09 днів.

26 січня 2021 року територіальним управлінням Пенсійного фонду здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.10.2020 №200/8400/20-а.

15 липня 2021 року на звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в листі №0500-1607-8/36396 повідомило, що при проведенні контрольної перевірки пенсійних справ призначених (перерахованих) за рішенням суду в встановлено невірне застосування відсотку «80» замість «50». При визначенні відсотку враховано стаж роботи на посаді судді 19 років 6 місяців 1 день.

На погоджуючись із зменшенням розміру загального відсотку розрахунку від заробітку та не включенням половини строку навчання у вищому учбовому закладі до стажу роботи, який дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці позивач звернулася до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

На час виходу позивача у відставку був чинним Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), статтею 120 якого передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до положень частини першої статті 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною третьою статті 141 Закону № 2453-VI в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 1-8/2016, визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

На час набрання чинності Законом №2453-VI (30 липня 2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Згідно з пунктом 3-1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України №865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Це підтверджується також положеннями Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року №1798-VIII, яким були внесені зміни в Закон України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Водночас, при вирішенні позовних вимог щодо відсотку, який застосовується при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд виходить з наступного.

Законом України від 16.10.2019 року № 193-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" (набрав чинності 07.11.2019 року), було виключено пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. 25 розділу XII Прикінцеві та перехідних положень Закону № 1402-VIII, зі змінами.

У вказаному рішенні зазначено, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України).

Судді, які вже перебувають у відставці та досягли 65-річного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Таким чином, з 19.02.2020 року пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, яким, окрім іншого, передбачалось, що коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами), та, що за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону, втратив чинність.

Згідно з ч. 1 ст. 91 Закону України від 13.07.2017 року № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року № 2-р/2020, Закон № 1402-VIII не містить норм, які по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Відповідно до правових висновків, сформульованих Верховним Судом у постановах від 06.03.2019 року (справа № 638/12586/16-а) та від 11.02.2020 року (справі № 200/3958/19-а), правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Отже, у даному випадку, перерахунок, який просить здійснити позивач, обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020.

Так, положеннями ст.142 Закону № 1402-VIII передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Суд зазначає, що ця законодавча норма не вступає в колізію з іншими нормами.

За правовим висновком Верховного Суду, сформульованим у рішенні від 16.06.2020 року по зразковій справі № 620/1116/20 (Пз/9901/5/20), у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі обчисленому згідно положень Закону № 2453-VI, наявне право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України №1402-VIII.

Верховний Суд у постанові від 24.09.2021 по справі №620/5437/20 звернув увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру відсоткового значення, визначеного частиною третьої статті 141 Закону 2453-VI від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів та суддів, які вийшли у відставку за Законом №1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI, що не відповідає базовому принципу єдності статусу суддів, який означає однаковий підхід до встановлення рівня матеріального забезпечення судді.

Як убачається з матеріалів справи загальний стаж позивача для обрахунку його щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням половини строку навчання складає 21 повний рік.

Відповідно до положень статті ст.142 Закону № 1402-VIII, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із стажу повинен становити 52%, з яких: 50 % - за стаж роботи на посаді судді 20 років; 2 % (1 * 2) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років.

Однак, відповідачем розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправно розраховано виходячи із стажу - 19 повних років, що є порушенням положень ст.142 Закону № 1402-VIII.

З урахуванням викладеного позовні вимоги є частково обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання дій протиправними щодо не зарахування до стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання у період з 01.09.1967 по 30.06.1971 та зобов`язання його врахувати; визнання дій протиправними щодо зменшення розміру відсотку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з «52%» до «50%»; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 52% від суддівської винагороди діючого судді з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 908 грн і суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо проведення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 19 лютого 2020 року, без урахування половини періоду навчання за період з 01.09.1967 по 30.06.1971 (1 рік 11 міс. 00 дн.).

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення відсотку з «52» до «50» при перерахунку з 19 лютого 2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року із розрахунку 52% від суддівської винагороди діючого судді, з урахуванням фактично виплачених сум та з урахуванням до стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання у період з 01.09.1967 по 30.06.1971 (1 рік 11 міс. 00 дн.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3) витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош