Справа № 640/20989/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року про повернення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, особи, які можуть отримати статус учасника справи - Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама»,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 26 липня 2021 року через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року вказану заяву було повернуто без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовують тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми процесуального права. Скаржник вказує на те, що направлення заяви про забезпечення позову з використанням підсистеми «Електронний суд» є належним способом звернення до суду. Також позивач наполягає на тому, що звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як батько дитини з інвалідністю незалежно від характеру, предмета та підстав позову.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від осіб, які можуть отримати статус учасника справи, до суду не надходив.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній матеріалів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року про повернення заяви - змінити, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про повернення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що вона оформлення без дотримання вимог ст. 152 КАС України. Суд першої інстанції зазначив, що до початку функціонування в Україні Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи всі документи мають подаватися в паперовому вигляді. Також суд першої інстанції наголосив на тому, що до заяви про забезпечення позову не додано доказів сплати судового збору, а доводи позивача про те, що він є батьком дитини-інваліда (її законним представником) не є підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки він подає заяву від власного імені і у власних інтересах, а не як законний представник дитини-інваліда.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Перевіряючи обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для розгляду і вирішення заяв, що надійшли до суду через підсистему «Електронний суд», колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 10 ст. 44 КАС України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Статус електронного цифрового підпису визначав Закон України «Про електронний цифровий підпис», який втратив чинність із набранням 07 листопада 2018 року чинності Законом України «Про електронні довірчі послуги».

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 17 вказаного Закону електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на паперових носіях повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, а також автентифікація в складових частинах інформаційних систем, в яких здійснюється обробка таких електронних даних та володільцями інформації в яких є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної форми власності, повинні здійснюватися з використанням кваліфікованих електронних довірчих послуг.

За правилами ч. 4 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 17, ч. 5 ст. 17 зазначеного Закону органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної форми власності, державні реєстратори, нотаріуси та інші суб`єкти, уповноважені державою на здійснення функцій державного реєстратора, для засвідчення чинності відкритого ключа використовують лише кваліфікований сертифікат відкритого ключа, а для реалізації повноважень, спрямованих на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків фізичної або юридичної особи відповідно до закону, застосовують виключно засоби кваліфікованого електронного підпису чи печатки, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

Здійснення правосуддя з використанням кваліфікованого електронного підпису чи печатки або інших засобів електронної ідентифікації вчиняється в порядку, встановленому законом.

У свою чергу положення ч.ч. 1, 4, 12 ст. 18 КАС України передбачають, що у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система підлягає захисту із застосуванням комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю.

Згідно з ч.ч. 7, 8 ст. 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Зазначені норми права вказують на те, що електронна взаємодія - обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу здійснюється саме із використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Наказом Державної судової адміністрації України від 22 грудня 2018 року № 628 було запроваджено тестовий режим експлуатації підсистеми «Електронний суд» у всіх місцевих та апеляційних судах України (пілотних судах).

Відповідно до розділу IV «СТРУКТУРА ЄСІТС» Концепції побудови Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи, що затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 07 листопада 2019 року № 1096, до складу цільової архітектури ЄСІТС входять: 1. Центральна система обробки та зберігання даних. 2. Захищена телекомунікаційна мережа. 3. Інформаційно-телекомунікаційні системи автоматизації діяльності судів, органів та установ системи правосуддя. 4. Комплексна система захисту інформації.

У свою чергу Центральна система обробки та зберігання даних включає в себе підсистему «Електронний суд» (обмін документами судових справ з учасниками через електронний кабінет зовнішнього користувача).

Отже, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним кваліфікованим електронним підписом учасника справи через Електронний кабінет користувача підсистеми «Електронний суд», що є складовою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що викладена в ухвалах від 25 серпня 2020 року у справі № 759/2804/20, від 22 жовтня 2020 року у справі № 855/67/20, від 05 листопада 2020 року у справі № 522/3191/19, постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 9901/335/20, від 03 червня 2021 року у справі № 9901/82/21.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що факт надходження заяви ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» не свідчить про порушення вимог ст.ст. 18, 44, 152, 153 КАС України.

Перевіряючи обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», колегія суддів приходить до таких висновків.

Вимоги до форми та змісту заяви про забезпечення позову викладені у ст. 152 КАС України.

Згідно з ч. 4 ст. 152 КАС України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За правилами ч. 7 ст. 154 КАС України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 не надав документ про сплату судового збору, проте зазначив, що звільнений від його сплати на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як законний представник дитини-інваліда.

Зазначена норма права передбачає, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Разом з апеляційною скаргою заявник подав копії посвідчення дитини-інваліда серії НОМЕР_1 від 24 квітня 2018 року та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05 жовтня 2011 року. Зазначені документи підтверджують, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій встановлено статус дитини-інваліда.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 КАС України права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Разом з тим, заява про забезпечення позову, а також позовна заява, з якою має намір звернутися до суду ОСОБА_1 , не пов`язана із захистом прав та інтересів саме дитини-інваліда. Зазначена обставина також підтверджується заявником в апеляційній скарзі.

На думку скаржника, в силу вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору незалежно від характеру, предмета і підстав позову, адже вказана норма не містить посилань на те, що від сплати судового збору законний представник дітей з інвалідністю звільняється лише тоді, якщо він звертається до суду в інтересах дитини-інваліда, а також прямо та чітко не визначає, що справа має стосуватися порушених прав саме дитини-інваліда.

Надаючи оцінку зазначеним доводам ОСОБА_1 , колегія суддів враховує, що згідно з ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

У свою чергу Закон України «Про судовий збір» визначає коло осіб, які звільнені від сплати судового збору в силу закону та окремо коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору за рішенням суду.

Як раніше зазначалося, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, законні представники дітей з інвалідністю.

Натомість згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 8 вказаного Закону суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати за умов якщо позивачами є, зокрема, батьки, які мають дитину з інвалідністю.

Для правильного вирішення апеляційної скарги положення п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та пп. «б» п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 8 вказаного Закону слід аналізувати в сукупності та взаємозв`язку.

Ці норми вказують на те, що особа, яка звертається до суду саме як законний представник з метою захисту прав дитини-інваліда, звільняється від сплати судового збору в силу закону. В такому випадку позивачу - законному представнику достатньо надати до суду документи, які підтверджують встановлення особі, в інтересах якої подано позов, статусу дитини-інваліда.

Натомість у разі звернення до суду у власних інтересах осіб, які мають дитину з інвалідністю, суд може звільнити їх від сплати судового збору у разі надходження відповідного клопотання та з дотриманням правил, передбачених ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

ОСОБА_1 зазначає, що звернення до суду із заявою про забезпечення позову зумовлене незгодою з висновками Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про віднесення вивіски інформаційного характеру про його діяльність як адвоката до рекламних засобів.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звернувся до суду з такою заявою у власних інтересах, а не з метою захисту прав дитини-інваліда як її законний представник, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заявник не звільнений від сплати судового збору в цій справі згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Натомість заявник не був позбавлений можливості звернутися до суду із клопотанням про звільнення від сплати судового збору з підстав, передбачених п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Разом з тим ОСОБА_1 не звертався до судів першої та апеляційної інстанцій із клопотаннями про звільнення від сплати судового збору як батька дитини з інвалідністю, а також не надавав документи про сплату судового збору у розмірах, що визначені Законом України «Про судовий збір» для подачі заяви про забезпечення позову та апеляційної скарги.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що заява про забезпечення позову не відповідала вимогам ч. 4 ст. 152 КАС України, у зв`язку з чим підлягала поверненню без розгляду згідно з ч. 7 ст. 154 КАС України.

Водночас посилання суду першої інстанції на неможливість звернення до суду з використанням підсистеми «Електронний суд» як на підставу для повернення заяви про забезпечення позову є помилковими і підлягають виключенню з мотивувальної частини ухвали суду від 30 липня 2021 року.

Відкриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року про повернення заяви, суд ухвалою від 20 вересня 2021 року відстрочив сплату судового збору в розмірі 2270 грн 00 коп до закінчення апеляційного розгляду та вирішив здійснити розподіл судових витрат між сторонами за правилами ст. 139 КАС України. Вказане рішення обґрунтоване необхідністю уникнення ситуації, коли на стадії відкриття апеляційного провадження буде вирішене питання, яке становить предмет апеляційного перегляду.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року доводи позивача щодо звільнення від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не знайшли свого підтвердження.

Із заявою про звільнення від сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не звертався.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2270 грн 00 коп, який підлягав сплаті при подачі апеляційної скарги на ухвалу суду від 30 липня 2021 року.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача лише частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі та є підставою для зміни її мотивувальної частини.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно застосував п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ч. 4 ст. 152, ч. 7 ст. 154 КАС України, однак дійшов до необґрунтованого висновку про порушення вимог ст.ст. 18, 44 Закону України «Про судовий збір». У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року про повернення заяви - змінити.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 312, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року - змінити, зазначивши, що підставою для повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову є обставини, викладені в мотивувальній частині цієї постанови.

В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 , код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку