Справа № 560/7465/21
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7465/21
РІШЕННЯ

іменем України

19 жовтня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру № 6842, Регіонального сервісного центру ГСЦ Міністерства внутрішніх справ в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального сервісного центру № 6842 про визнання відмови протиправною та зобов`язання видати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - моторолера марки VIPER НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ним у 2013 році придбаний моторолер VIPER ТХМ150А, на який була оформлена довіреність на ім`я батька позивача з правом вчинення останнім усіх необхідних дій стосовно нього. Зазначений моторолер перебував у володінні батька позивача та протягом тривалого часу ним не використовувався. Як стало пізніше відомо позивачу, транспортний засіб ( далі також ТЗ) так і не був зареєстрований, тому позивач звернувся до Територіального сервісного центру № 6842 у м. Дунаївці стосовно його реєстрації, на що отримав відмову. Відмова мотивована тим, що додана позивачем до заяви довідка-рахунок не є документом, який підтверджує придбання транспортного засобу та право власності на нього. Позивач з підставою відмови не погоджується, зазначаючи, що станом на час придбання моторолера у 2013 році така довідка-рахунок була одним з тих документів, на підставі яких проводилась реєстрація транспортних засобів цього класу. Зважаючи на це, позивач просить визнати відмову протиправною та зобов`язати відповідача зареєструвати моторолер, видавши відповідне свідоцтво про реєстрацію.

За клопотанням відповідача залучено як другого відповідача Регіональний сервісний центр ГСЦ Міністерства внутрішніх справ в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС).

Відповідачі подали відзиви, де покликаються на те, що копія довідки-рахунку, надана позивачем, з 18 листопада 2015 року не є підставою та належним документом для здійснення операцій з транспортним засобом, та не підтверджує право власності на нього. Позивач з липня 2013 не проводив державну реєстрацію моторолера, відтак відповідачі не порушили його право, надавши відмову у задоволенні його заяви. Зважаючи на це, вважають, що підстави для задоволення позову відсутні.

У відповіді на відзив позивач зазначає про необґрунтованість доводів відповідачів, оскільки транспортний засіб був придбаний до прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 941 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів».

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1,4,9 статті 34 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 №3353-ХІІ державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків, встановлена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 №1388 (далі - Порядок № 1388).

Відповідно до пункту 3 Порядку №1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Згідно з пунктом 7 Порядку № 1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Станом на дату подання позивачем заяви про реєстрацію транспортного засобу документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені та засвідчені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу нових транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; інші засвідчені та оформлені в установленому порядку документи, що підтверджують набуття, перехід та припинення права власності на транспортний засіб відповідно до закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 09 липня 2013 придбав моторолер марки VIPER ТХМ150А, двигун № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою - рахунком НОМЕР_4 , виданою ТОВ "Веломото ЛТД". Придбання позивачем цього транспортного засобу доводиться також і іншими документами, які додані до позову.

Відповідачі не ставлять під сумнів належність транспортного засобу позивачеві або сам факт придбання моторолера у 2013 році. З моменту придбання моторолер до відповідного Сервісного центру МВС для реєстрації не пред`являвся.

21 травня 2021 позивач звернувся до Територіального сервісного центру № 6842 з заявою про реєстрацію ТЗ на своє ім`я, додавши довідку-рахунок серії НОМЕР_4 від 09 липня 2013 та інші документи стосовно нього, які знаходились у його розпорядженні.

Повідомленням від 22 травня 2021 позивачу відмовлено у реєстрації моторолера на підставі п. 8 Постанови КМУ від 07.09.1998 №1388 зважаючи на те, що з 18 листопада 2015 року надана позивачем довідка - рахунок не є документом - підставою для реєстрації транспортного засобу, та не підтверджує право власності на нього.

Оцінюючи правомірність відмови та дій суб`єкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Станом на час придбання позивачем транспортного засобу (09.07.2013) редакція пункту 8 Порядку №1388 містила положення про те, що «Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів». Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери (...)

У подальшому Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №941 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів» від 18 листопада 2015, яка передбачила відміну використання довідки-рахунку при купівлі-продажу та оформленні транспортних засобів.

Суд погоджується з позицією органів реєстрації про те, що станом на 2021 рік надана позивачем довідка-рахунок прямо не передбачена переліком документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин ( п. 8 Порядку 1388 у відповідній редакції)

Разом з тим, при укладенні договору купівлі-продажу 09 липня 2013 позивачеві була видана саме довідка-рахунок за встановленою на той час формою. Відтак, довідка-рахунок, складена та видана відповідно до вимог чинного на дату її складання законодавства, є оформленим в установленому порядку документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу. Верховний Суд у справі № 484/3915/15-ц (постанова від 23 січня 2019 року) також зазначив про те, що довідка-рахунок підтверджує обставини укладення договору купівлі - продажу транспортного засобу.

Як видно з повідомлення відповідача про відмову, будь-які зауваження з приводу належності транспортного засобу позивачу або правомірності придбання останнім моторолера у 2013 році, відсутні. Повідомлення також не містить посилання на інші підстави для відмови у реєстрації транспортного засобу.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної особи мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди мають застосовувати під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерела права, що передбачають й інші критерії, які мають бути дотримані суб`єктами публічного права під час втручання у право власності.

Критерії правомірності втручання держави у право власності закладені у ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший Протокол) та утворюють «трискладовий тест», за допомогою якого має відбуватись оцінка відповідного втручання. У ст. 1 Першого Протоколу містяться три норми:

1) кожна особа має право мирно володіти своїм майном;

2) позбавлення власності є допустимим винятково в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права;

3) держава має повноваження вводити у дію закони, необхідні для здійснення контролю за користуванням майном: а) відповідно до загальних інтересів; б) для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Втручання у право на мирне володіння майном у розумінні першого речення ст. 1 Першого Протоколу також повинно переслідувати мету у суспільному інтересі (рішення ЄСПЛ у справі "Zelenchuk and Tsytsyura v. Ukraine") Під час втручання у право власності має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між вжитими заходами та метою, якої прагнули досягти, у тому числі заходами, спрямованими на здійснення контролю за користуванням майном фізичною особою. Суд повинен встановити, чи було покладено на відповідну особу непропорційний та надмірний тягар внаслідок втручання держави (п. 101 рішення ЄСПЛ у справі "Zelenchuk and Tsytsyura v. Ukraine"). ЄСПЛ у п. 78 рішення у справі "Brumarescu v. Romania" зауважив, що будь-яке втручання у право власності має також відповідати вимозі пропорційності. Вимоги загального інтересу суспільства мають справедливо врівноважуватись з вимогами захисту основних прав особи, і пошук такої справедливої рівноваги є невіддільною умовою всієї Конвенції. Необхідної рівноваги не буде досягнуто, якщо на заінтересовану особу покладатиметься особистий і надмірний тягар.

Невідповідність втручання у право власності хоча б одному з зазначених критеріїв свідчить про протиправність втручання навіть у разі дотримання національного законодавства та (або) присудження власнику компенсації.

На думку суду, неможливість офіційного оформлення належного позивачу майна, відтак неможливість його подальшої експлуатації та розпорядження ним, призводить до порушення права власника та втручання у здійснення права власності. Одночасно з цим, обставини, які призвели до несвоєчасного звернення особи з питанням реєстрації ТЗ не охоплюються предметом спору, позаяк фактично не впливали на прийняття відповідачем спірного рішення.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що у даній ситуації існує загроза порушення державою взятих на себе зобов`язань, оскільки не дотримується принцип пропорційного співвідношення між вжитими заходами та метою, якої прагнули досягти, у тому числі заходами, спрямованими на здійснення контролю за користуванням майном фізичною особою. Крім того, відмова у реєстрації ТЗ позивача ніяк не корелюється з забезпеченням суспільного інтересу, оскільки його особистий інтерес стосовно реєстрації ТЗ ніяким чином не порушує права або інтереси інших осіб або суспільства.

Отже, зважаючи на те, що позивач не мав можливості надати для оформлення будь-який інший документ з переліку, чинного на час звернення, відмова у реєстрації ТЗ лише на тій підставі, що наявний у нього документ був виключений з відповідного переліку, не може розглядатись як обґрунтована та пропорційна.

Оскільки відповідачі не довели протилежне, позовні вимоги слід задоволити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити.

Визнати необґрунтованою відмову Територіального сервісного центру МВС № 6842 провести реєстрацію належного ОСОБА_1 транспортного засобу - моторолера марки VIPER ТХМ150А, двигун № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , викладену повідомленням № 31/22/2-А-14-з від 22.05.2021.

Зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ Міністерства внутрішніх справ в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС) вирішити питання реєстрації транспортного засобу - моторолера марки VIPER НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , належного ОСОБА_1 , з видачею власнику документа встановленого зразка.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в розмірі 908 гривень за рахунок асигнувань Регіонального сервісного центру ГСЦ Міністерства внутрішніх справ в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 19 жовтня 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 )
Відповідач:Територіальний сервісний центр № 6842 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області (вул. Франца Лендера, 41,Дунаївці,Дунаєвецький район, Хмельницька область,32400 Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС) (вул. Західно-Окружна, 11/1,Хмельницький,Хмельницька область,29008 , код ЄДРПОУ - 43611928)

Головуючий суддя І.С. Козачок