Справа № 620/2805/21
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
19 жовтня 2021 року Чернігів Справа № 620/2805/21
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Заяць О.В.,
за участю секретаря Гарига Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ст. 229 КАС України, заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 620/2805/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просить:
визнати неправомірним повернення Міністерством внутрішніх справ України, що оформлено листом 25.02.2021 № 7536/22-8021, заяви ОСОБА_1 від 30.07.2020 про призначення пенсії за вислугою років, що адресувалася органу пенсійного фонду, та доданих до неї документів;
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.06.2021 у справі № 620/2805/21 позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано неправомірним повернення Міністерством внутрішніх справ України, що оформлено листом 25.02.2021 № 7536/22-8021, заяви ОСОБА_1 від 30.07.2020 про призначення пенсії за вислугою років, що адресована органу Пенсійного фонду, та доданих до неї документів. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України оформити всі необхідні документи, подання про призначення пенсії, які разом з заявою ОСОБА_1 від 30.07.2020 про призначення пенсії, що адресована Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області, направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 83а) для розгляду та прийняття рішення щодо призначення пенсії. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.

Позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, яким просить вирішити питання про судові витрати, а саме 3 000 грн, які сплачено адвокату Підгорному К.Є.

Згідно частин першої-третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В силу частин першої, третьої п`ятої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом частини дев`ятої 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги від 30.06.2020 № б/н, акт прийому-передачі робіт з розрахунком витраченого часу від 06.05.2021, квитанцію до прибуткового касового ордера від 06.05.2021 № б/н на суму 3000,00 грн та ордер на надання правничої допомоги від 01.02.2021.

Таким чином, у рішенні суду від 24.06.2021 вирішено, що обґрунтована сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду справи № 620/2805/21 з огляду на дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу становить 3 000 грн.

Крім того, з огляду на приписи частини третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України докази на підтвердження судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення лише за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів.

Проте, позивачем до розгляду справи по суті не було надано доказів на підтвердження судових витрат, а саме договору про надання правової допомоги адвокатом Підгорним К.Є., адже акт прийому -передачі виконаних робіт з розрахунком витраченого часу для підтвердження розміру оплати послуг адвоката (гонорару) складений згідно договору про надання правової допомоги. Також, заяви, в якій в порядку частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, було б повідомлено, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, будуть надані докази для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу також не було подано, як і не повідомлено суд про поважні причини, які зумовили неможливість подання таких доказів до прийняття рішення в справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, приймаючи рішення у даній справі від 24.06.2021 судом були вирішені заявлені позовні вимоги, а також, з огляду на дослідження обсягу фактично наданих послуг адвокатами із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатами часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, та відповідно до наданих суду доказів щодо витрат на правничу допомогу, вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач у заяві про ухвалення додаткового судового рішення просить повторно вирішити питання про стягнення з відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу, яке вже було вирішено рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.06.2021.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 808/1436/18.

Відповідно до частини четвертої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення слід відмовити.

Керуючись статтями 241-243, 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 620/2805/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.10.2021.

Суддя О.В. Заяць