Справа № 300/3841/21
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/3841/21 пров. № А/857/16903/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Носа С.П., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Кахнич Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства "Науково-технічна фірма "Білекс" на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 300/3841/21 за адміністративним позовом Приватного підприємства "Науково-технічна фірма "Білекс" до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( місто Івано-Франківськ ) про визнання протиправною та скасування постанови № 43625877 від 10.10.2017,-

суддя в 1-й інстанції Главач І.А.,

час ухвалення рішення 17.08.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла позовна заява Приватного підприємства "Науково-технічна фірма "Білекс" (надалі також позивач, ПП "Науково-технічна фірма "Білекс") до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (надалі також - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 10.10.2017 ВП №43625877, у якій позивач просить:

- поновити строк для звернення до суду з оскарженням постанови про стягнення виконавчого збору від 10.10.2017 ВП №43625877;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 10.10.2017 ВП №43625877, винесену Івано-Франківським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року позовна заява залишена без руху та встановлено позивачу строк для усунення зазначених у ній недоліків.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 21.07.2021 року, директор підприємства ПП "Науково-технічна фірма "Білекс" дізнався, що 14.07.2021 заступником начальника відділу ДВС у м. Івано-Франківську Пшеничним Б.Я. було винесено постанову про арешт коштів боржника в рамках виконавчого провадження №54884973. 23.07.2021 позивач звернувся до Івано-Франківського міського відділу ДВС із заявою про ознайомлення із матеріалами даного виконавчого провадження. Ознайомившись із матеріалами ВП №54884973 позивачу стало відомо, що виконавче провадження відкрито на підставі постанови Івано-Франківського відділу ДВС №43625877 від 10.10.2017 про стягнення виконавчого збору із ПП "Науково-технічна фірма "Білекс" у розмірі 96813,98 грн. Позивач вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору №43625877 від 10.10.2017 являється протиправною та підлягає скасуванню.

У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що ОСОБА_1 став директором ПП "Науково-технічна фірма "Білекс" тільки 01.07.2020, до цього моменту директором даного підприємства був його батько ОСОБА_2 , який займався господарською діяльністю ПП "Науково-технічна фірма "Білекс". Про те, внаслідок раптового інфікування "Корона вірусною інфекцією" та важкою стадією перебігу хвороби, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого теперішній директор ОСОБА_1 не був введений у курс справ із приводу господарської діяльності підприємства, тобто йому не було відомо про існування оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору із ПП "Науково-технічна фірма "Білекс". Що стосується періоду від 01.07.2020 (дата внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомостей про зміну керівника ПП "Науково-технічна фірма "Білекс") зазначає, що враховуючи те, що ОСОБА_1 перебував у тісному контакті із своїм батьком, котрий хворів на корона вірус, він змушений був знаходитися на самоізоляції, оскільки міг являтись пере нощиком корона вірусної інфекції для інших людей, окрім того сам перебував в зоні ризику захворіти корона вірусом.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В ухвалі вказано, що питання поновлення строку звернення до суду буде вирішено під час розгляду справи (а.с. 28-29).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у справі № 300/3841/21 позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на обставини викладені у позовній заяві та заяві про поновлення строку звернення до суду.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що ПП "Науково-технічна фірма "Білекс" було обізнане з постановою про стягнення виконавчого збору №43625877 від 10.10.2017 та зверталося із скаргою до Господарського суду Івано-Франківської області на дії заступника начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Люкляна О.П. щодо відкриття виконавчого провадження №54884973 про стягнення виконавчого збору з ПП "Науково-технічна фірма "Білекс" та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №54884973 від 11.10.2017, на підставі постанови №43625877 від 10.10.2017 про звернення стягнення на користь Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області з ПП "Науково-технічна фірма "Білекс" - 96813,98 грн. виконавчого збору, що підтверджується долученими до матеріалів справи відповідачем документами.

Крім того, суд першої інстанції зауважив, що постанову про стягнення виконавчого збору було винесено на підприємство, а не на керівника підприємства. Керівник підприємства несе відповідальність за господарську діяльність підприємства. Інших підстав пропуску щодо поважності причин пропуску суду не надано.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Статтею 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У ч. 1 ст. 287 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч. 2 вказаної статті позовну заяву може бути подано до суду:

1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Аналізуючи наведене вище, колегія суддів зазначає, що строк звернення до суду у цій справі становить десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, за змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення високої вірогідності того, що особа могла дізнатися про порушення своїх прав, зокрема, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Наслідки пропуску строку звернення визначені у ст. 123 КАС України, зокрема, в частині третій вказаної статті передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, а також відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.

При цьому, законодавством не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строків, а тому, відповідно, вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції суду, до якого з адміністративним позовом звертається позивач.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99).

Разом з тим, Європейський суд з прав людини, наголошує, що застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Як підтверджено матеріалами справи, на виконанні Івано-Франківського міського МВ ДВС ГТУЮ перебував наказ №479 від 11.04.2014 виданий Господарським судом Івано-Франківської області про стягнення із ПП "Науково-технічна фірма "Білекс" боргу у розмірі 949156,70 грн. та 18983,13 судового збору.

10.10.2017 державним виконавцем за заявою стягувача, винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п.1 ст. 37 "Про виконавче провадження" по виконавчому провадженні №43625877, у якій зазначено, що стягувач подав заяву від 15.09.2017 про повернення виконавчого документу без виконання. Постанову про стягнення виконавчого збору виділено в окреме провадження.

11.10.2017 заступником начальника відділу ДВС Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54884973 на підставі постанови №43625877 від 10.10.2017.

10.11.2017 позивачем подано скаргу до Господарського суду Івано-Франківської області на дії заступника начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Люкляна О.П. щодо відкриття виконавчого провадження №54884973 про стягнення виконавчого збору з ПП "Науково-технічна фірма "Білекс" та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №54884973 від 11.10.2017, на підставі постанови №43625877 від 10.10.2017 про звернення стягнення на користь Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області з ПП "Науково-технічна фірма "Білекс" - 96813,98 грн. виконавчого збору.

30.11.2017 ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області припинено провадження по скарзі ПП "Науково-технічна фірма "Білекс" від 23.10.2017 на дії державного виконавця щодо скасування постанови від 11.10.2017 про відкриття виконавчого провадження №54884973 про стягнення 96813,98 грн. виконавчого збору.

Однак, із вказаним позовом позивач звернувся до суду 30.07.2021 року, із пропуском строку передбаченого ст. 287 КАС України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачем у даній справі є ПП "Науково-технічна фірма "Білекс", а не директор Білецький А.М. чи його батько ОСОБА_2 .

В свою чергу, ПП "Науково-технічна фірма "Білекс" було обізнане з постановою про стягнення виконавчого збору №43625877 від 10.10.2017 та зверталося із скаргою до Господарського суду Івано-Франківської області на дії заступника начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Люкляна О.П. щодо відкриття виконавчого провадження №54884973 про стягнення виконавчого збору з ПП "Науково-технічна фірма "Білекс" та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №54884973 від 11.10.2017, на підставі постанови №43625877 від 10.10.2017 про звернення стягнення на користь Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області з ПП "Науково-технічна фірма "Білекс" - 96813,98 грн. виконавчого збору, що підтверджується долученими до матеріалів справи відповідачем документами.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що інститут строків у адміністративному процесі обмежує час, протягом якого правовідносини вважаються спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. При цьому строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Водночас, тривала пасивна поведінка особи не вказує на дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Отже, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Таким чином, дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує усіх учасників цих правовідносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій та сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

З мотивів вищенаведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, а вказані позивачем обставини не можна вважати поважними підставами пропуску такого.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам скаржника, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач мав можливість вжити своєчасних заходів щодо захисту порушених своїх прав в межах установленого КАС України, але не скористався таким за відсутності поважних причин. Доказів протилежного суду не надано.

За таких обставин, з врахуванням статті 316 КАС України, прецедентної практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції, правильно встановлено обставини справи та додержано норми процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 123, 241, 243, 308, 312, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Науково-технічна фірма "Білекс" залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 300/3841/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді С. П. Нос
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 19.10.2021 року