Справа № 520/5828/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 р. Справа № 520/5828/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, повний текст складено 24.05.21 року у справі № 520/5828/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відділу призначення пенсії управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05.03.2021 р. № 1263;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу періоди його роботи: в Закритому акціонерному товаристві "Аргон" з 01.01.2004 р. по 11.03.2004 р., з 19.03.2004 р. по 05.03.2005 р., згідно довідки 02-01/М-298/1-367 від 19.06.2020 р.; в товаристві з обмеженою відповідальністю "Артіль старателей Чукотка" з 14.06.2005 р. по 01.04.2008 р. згідно довідки № 83 від 02.09.2020 р.; в товаристві з обмеженою відповідальністю "Золоторудная компания "Майское" з 11.04.2008 р. по 04.05.2008 р. згідно довідки № ЗКМ/04-02/26/778 від 16.07.2020 р.; в товаристві з обмеженою відповідальністю "Золоторудная компания "Майское" з 06.05.2008 р. по 06.11.2018 р. згідно довідки № ЗКМ/0402-26/775 від 16.07.2020 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 16.12.2020 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 року у справі № 520/5828/21 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення відділу призначення пенсі управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05.03.2021 р. № 1263.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи: в закритому акціонерному товаристві "Аргон" з 01.01.2004 р. по 11.03.2004 р., з 19.03.2004 р. по 05.03.2005 р., згідно довідки 02-01/М-298/1-367 від 19.06.2020 р.; в товаристві з обмеженою відповідальністю "Артіль старателей Чукотка" з 14.06.2005 р. по 01.04.2008 р., згідно довідки № 83 від 02.09.2020 р.; в товаристві з обмеженою відповідальністю "Золоторудная компания "Майское" з 11.04.2008 р. по 04.05.2008 р., згідно довідки № ЗКМ/04-02/26/778 від 16.07.2020 р.; в товаристві з обмеженою відповідальністю "Золоторудная компания "Майское " з 06.05.2008 р. по 06.11.2018 р., згідно довідки № ЗКМ/0402-26/775 від 16.07.2020 р. та призначити пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 16.12.2020 року.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 року у справі № 520/5828/21 скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що наданими до заяви документами не підтверджено сплати страхових внесків, що виключає можливість зарахування періоду трудової діяльності до стажу. Тому відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно з рішенням ГУ УПФР по Чаунському району Чукотського АО про призначення пенсії від 03.08.2017 р. № 1059/17 позивачу призначено пенсію за віком з 24.01.2017 р. безстроково відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 30 Закону РФ № 400-ФЗ, знято з обліку 01.01.2020 р (а.с. 50).

Відповідно до листа, надісланого УПФР по Чаунському району від 15.01.2020 р. № 5, у зв`язку зі зміною місця проживання пенсійну справу позивача № 028904 направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, зазначено, що пенсія виплачена по грудень 2019 р. (а.с. 49).

25 лютого 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, до якої надав відповідні документи, що підтверджують стаж, у тому числі оригінал трудової книжки.

Рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 1263 від 05.03.2021 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування через відсутність необхідного страхового стажу передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При цьому у вказаному рішенні зазначено, що не зараховано до загального страхового стажу, періоди роботи: з 01.01.2004 р. по 11.03.2004 р., з 19.03.2004 р. по 05.03.2005 р., згідно довідки 02-01/М-298/1-367 від 19.06.2020 р.; з 14.06.2005 р. по 01.04.2008 р., згідно довідки № 83 від 02.09.2020 р.; з 11.04.2008 р. по 04.05.2008 р., згідно довідки № ЗКМ/04-02/26/778 від 16.07.2020 р.; з 06.05.2008 р. по 06.11.2018 р., згідно довідки № ЗКМ/0402-26/775 від 16.07.2020 р., оскільки відсутні відомості про підтвердження сплати внесків відповідно до ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р.

Не погоджуючись із рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV, у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній (далі - Порядок № 637).

У пункті 1 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З трудової книжки позивача встановлено, що 08.04.2003 р. ОСОБА_1 прийнятий на роботу в ЗАТ Аргон м. Певек Чукотського автономного округу, Крайній Північ, а/слюсарем на автотранспортну дільницю за 5 розрядом та 11.03.2004 р. звільнений за ст. 79 Трудового Кодексу Російської Федерації за спливом строку дії договору; 19.03.2004 р. прийнятий на роботу в ЗАТ Аргон м. Певек Чукотського автономного округу, Крайній Північ а/електриком 5 розряду та 05.03.2005 р. звільнений за статтею 78 Трудового Кодексу Російської Федерації за спливом строку дії договору; 14.06.2005 р. прийнятий в товариство з обмеженою відповідальністю Артіль старателей Чукотка Чукотської АО, Крайній Північ, слюсарем-електриком по ремонту автомобілей 5 розряду в автотранспортний цех, 01.07.2005 р. переведений акумляторщиком в автотранспортний цех по 6 раз. та 01.04.2008 р. звільнений за статтею 77 пункт 3 Трудового Кодексу Російської Федерації розірвання трудового договору за ініціативою працівника; 11.04.2008 р. прийнятий до товариства з обмеженою відповідальністю Золоторудна компанія Майское Чукотського автономного округу, місто Певек, Крайній Північ, електрослюсарем по ремонту автомобілей в ремонтно-механічний цех вахтовим методом та 04.05.2008 р. звільнений за спливом строку трудового договору пункт 2 статті 77 Трудового Кодексу Російської Федераії; 06.05.2008 р. прийнятий до товариства з обмеженою відповідальністю Золоторудна компанія Майское Чукотського автономного округу, місто Певек. Крайній Північ, електрослюсарем по ремонту автомобілей в ремонтно-механічний цех вахтовим методом, 20.04.2009 р. переведений електрослюсарем по ремонту автомобілей ремонтно-механічної дільниці вахтовим методом; 01.02.2011 р. переведений електрослюсарем (слюсарем черговим по ремонту обладнання 6 розряду на рудник, дільницю експлуатації та ремонту самохідного гірського обладнання, з повним робочим днем під землею вахтовим методом; 01.05.2011 р. переведений слюсарем з обслуговування та ремонту обладнання 6 розряду на рудник, дільниця експлуатації та ремонту самохідного гірського обладнання з повним робочим днем під землею вахтовим методом; 01.09.2013 р. переведений слюсарем по обслуговуванню та ремонту обладнання 6 розряду на рудник, ділянка експлуатації та ремонту гірського обладнання з повним робочим днем під землею вахтовим методом; 14.04.2015 р. переведений слюсарем по експлуатації та ремонту обладнання 6 розряду на рудник, дільницю буровибухових робіт з повним робочим днем під землею, вахтовим методом роботи; 01.09.2018 р. переведений слюсарем по обслуговуванню та ремонту обладнання 6-го розряду на рудник, дільниця ремонту та обслуговування гірсько-шахтного обладнання з повним робочим днем під землею, вахтовим методом; 06.11.2018 р. звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, пункт 3 частини 1 статті 77 Трудового кодексу Російської Федерації.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону №1058-IV встановлено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, а саме роботодавці, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону.

З наведеного випливає, що обов`язок зі сплати страхових внесків покладено на роботодавця, а не на позивача, із заробітної плати якого у встановленому законом порядку відраховувались належні до сплати внески до цільових фондів.

За приписами ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 17 Закону України Про міжнародні договори України 29 червня 2004 року №1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

За приписами чинного пенсійного законодавства до питання призначення пенсії застосовуються правила, передбачені договорами (угодами) між Україною та іншими державами.

13.03.1992 р. в місті Москві підписано Азербайджаном, Російською Федерацією, Білоруссю, Таджикистаном, Вірменією, Туркменістаном, Казахстаном, Узбекистаном, Киргизстаном, Україною та Молдовою Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка базується на територіальному принципі.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р. визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць Угоди.

Згідно зі статтею 6 зазначеної Угоди від 13.03.1992 р. призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СРСР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії (пункт 3 статті 6 вказаної Угоди).

Крім того, відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі - Угода), а саме статті 6 Угоди, працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Статтею 7 даної Угоди встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Статтею 11 цієї ж Угоди встановлено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до частини 3 статті 6 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 ратифікованої Законом № 290/95-ВР від 11.07.1995, працівники користуються правами і виконують обов`язки, встановлені трудовим законодавством сторони працевлаштування.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав N01-1/2-07 від 26.03.2008 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13.03.1992 р. встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Отже, наведенні положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.

Вищевказаний висновок відповідає правовому висновку висловленого в постановах Верховного Суду від 31.10.2018 р. у справі № 459/955/15-а, від 27.02.2018 р. у справі № 361/4899/17, від 12.06.2018 р. у справі № 686/4998/15, а також в постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 р. у справі № 21-457а14.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів встановила, що згідно довідки № 248 від 10.07.2020 р., виданої ТОВ Артель старателей Чукотка, позивач працював в товаристві з обмеженою відповідальністю Артель старателен Чукотка з 14.06.2005 р. по 01.04.2008 р., вказано його заробіток із зазначенням, що відрахування до Пенсійного фонду Російської Федерації проведені за встановленими тарифами (а.с.60)

Відповідно до довідки №ЗКМУ0402-26/775 від 16.07.2020 р., виданої ТОВ Золоторудная компания Майское, позивач працював повний робочий день під землею з 27.02.2010 р. по 06.11.2018 р. в ТОВ Золоторудная компания Майское, страхові внески за додатковим тарифом сплачені в повному обсязі (а.с. 61-62).

Відповідно до довідки № ЗКМ/04-02/26/778 від 16.07.2020 р., виданої ТОВ Золоторудная компания Майское позивач працював з 11.04.2008 р. по 04.05.2008 р. в ТОВ Золоторудная компания Майское, страхові внески за додатковим тарифом сплачені в повному обсязі (а.с.63-64).

Згідно довідки № 02-01/М-298/1-367 від 19.06.2020 р., виданої ЗАТ Аргон, у період роботи позивача на вказаному підприємстві страхові внески за додатковим тарифом сплачені в повному обсязі (а.с.56)

Відповідно до сповіщення про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи в системі загальнообов`язкового пенсійного страхування щодо застрахованої особи ОСОБА_1 сума страхових внесків, які надійшли до ПФР за 2005 рік складає 12110,44 руб; сума страхових внесків, які надійшли до Пенсійного фонду Російської Федерації на 01.01.2006 р. - 12101,61 руб., сума страхових внесків, які надійшли до Пенсійного фонду Російської Федерації за 2006 рік - 23961.74 руб.

Довідками про доходи фізичної особи № 9 від 20.10.2010 р., № 111 від 22.04.2011 р., № 378 від 26.10.2011 р., № 372 від 26.04.2012 р.. № 373 від 26.04.2012 р., № 912 від 24.10.2012 р., № 350 від 19.03.2013 р., № 1384 від 14.10.2013 р., № 686 від 14.04.2014 р., № 163 від 10.02.2015 р., № 686 від 14.04.2014 р., № 1725 від 19.09.2014 р., № 687 від 14.04.2014 р. підтверджується сума отриманого позивачем доходу від TOB ЗК Майское за спірний період роботи.

Колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджено, що відносно всіх періодів роботи позивача здійснені записи у трудовій книжці, які оформлені у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58, жодних виправлень, закреслень, тощо не містять.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що несплата страхових внесків, як єдина підстава у відмові в призначенні пенсії є протиправною. Така позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду яка викладена, зокрема у постановах від 9 вересня 2019 року у справі №242/5448/16-а; від 31 жовтня 2019 року у справі № 235/7373/16.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсійним органом протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи: в закритому акціонерному товаристві "Аргон" з 01.01.2004 р. по 11.03.2004 р., з 19.03.2004 р. по 05.03.2005 р., згідно довідки 02-01/М-298/1-367 від 19.06.2020 р.; в товаристві з обмеженою відповідальністю "Артіль старателей Чукотка" з 14.06.2005 р. по 01.04.2008 р., згідно довідки № 83 від 02.09.2020 р.; в товаристві з обмеженою відповідальністю "Золоторудная компания "Майское" з 11.04.2008 р. по 04.05.2008 р., згідно довідки № ЗКМ/04-02/26/778 від 16.07.2020 р.; в товаристві з обмеженою відповідальністю "Золоторудная компания "Майское " з 06.05.2008 р. по 06.11.2018 р., згідно довідки № ЗКМ/0402-26/775 від 16.07.2020 р.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про відсутність доказів сплати позивачем страхових внесків за спірні періоди роботи, колегія суддів зазначає, що чинними міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи, набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця. Сам факт офіційного працевлаштування позивача підтверджується відповідними довідками, а також записами в трудовій книжці. Будь-яких доказів, які б підтверджували несплату страхових внесків до пенсійних органів Російської Федерації з вини позивача в суду немає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, який настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05.03.2021 р. № 1263, зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи: в закритому акціонерному товаристві "Аргон" з 01.01.2004 р. по 11.03.2004 р., з 19.03.2004 р. по 05.03.2005 р., згідно довідки 02-01/М-298/1-367 від 19.06.2020 р.; в товаристві з обмеженою відповідальністю "Артіль старателей Чукотка" з 14.06.2005 р. по 01.04.2008 р., згідно довідки № 83 від 02.09.2020 р.; в товаристві з обмеженою відповідальністю "Золоторудная компания "Майское" з 11.04.2008 р. по 04.05.2008 р., згідно довідки № ЗКМ/04-02/26/778 від 16.07.2020 р.; в товаристві з обмеженою відповідальністю "Золоторудная компания "Майское " з 06.05.2008 р. по 06.11.2018 р., згідно довідки № ЗКМ/0402-26/775 від 16.07.2020 р. та призначити пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 16.12.2020 року.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Колегія суддів зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не довів законність та обґрунтованість оспорюваного рішення, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 року у справі № 520/5828/21 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 у справі № 520/5828/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді Я.М. Макаренко З.О. Кононенко