Справа № 360/2685/21
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 жовтня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2685/21

Луганський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Петросян К.Є.,

за участю секретаря Вакуленка А.В.,

представника позивача Мотигіної Ю.В.,

представника відповідача - Балабана Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та скасування окремих положень акта індивідуальної дії,-

ВСТАНОВИВ:

24.05.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (далі ТОВ «ЛЕО» або позивач) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП або відповідач), відповідно до якого позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати з дати прийняття постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 20.11.2020 № 2154 «Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на прогнозний період» в частині затвердження економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2021 рік для ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» на рівні - 0,1053 відносних одиниць;

- зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, здійснити перерахунок та затвердити економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2021 рік для ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» відповідно до затвердженого постановою НКРЕКП від 27.07.2017 №981 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії в редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.11.2020 № 2099;

- зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, здійснити перерахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для 1 класу напруги та для 2 класу напруги для ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» на 2021 рік, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 09.12.2020 № 2355 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання», з урахуванням перерахованих економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги.

В обґрунтування пред`явленого позову зазначено, що 20.11.2020 НКРЕКП прийнято постанову № 2154 «Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на прогнозований період», зі змісту якої вбачається, що пунктом 12 Економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на 2021 рік, затверджених Постановою №2154, встановлено для ТОВ «ЛЕО», як для ліцензіата з розподілу електричної енергії, економічні коефіцієнти прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами (надалі - ЕКПТВЕ або прогнозований коефіцієнт) для 1 класу напруги - 0,0900 та для 2 класу напруги - 0,1053 (відносних одиниць).

Позивач зазначає, що відповідач постановою №2154 встановив для ТОВ «ЛЕО» ЕКПТВЕ по 2 класу напруги на 2021 рік в розмірі 0,1053 (відносних одиниць) всупереч вимог Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 27.07.2017 №981, що призвело до заниження тарифу на послуги з розподілу електричної енергії ТОВ «ЛЕО».

Так, під час розрахунку прогнозованого коефіцієнту відповідач керувався своєю ж постановою від 27.07.2017 №981 «Про затвердження Положення про порядок, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії» (надалі - Положення) із змінами.

Згідно вимог пункту 2.1. Положення, позивач подав до НКРЕКП документи, необхідні для затвердження ЕКПТВЕ на 2021 рік: лист-заяву від 05.11.2020 №01-16/2/208 із додатками, встановленими Положенням формами звітності.

Відповідно до розрахунків, проведених ТОВ «ЛЕО» за формулами, встановленими пунктом 2.7 Положення, на основі поданих форм звітності величина ЕКПТВЕ по 2 класу напруги на 2021 рік розрахована в розмірі 0,1393 відносних одиниць. (розрахунки додаються до позовної заяви).

Відповідно до пункту 1.3 Положення розраховане значення ЕКПТВЕ по 1 та 2 класах напруги, без урахування відповідного показника ефективності, порівнюється із відповідним середньорічним ЕКНТВЕ на II - IV квартали 2017 року та І квартал 2018 року та ЕКПТВЕ, затвердженим НКРЕКП на базовий рік.

Якщо отримане значення ЕКПТВЕ більше середньорічного ЕКНТВЕ або ЕКПТВЕ, то для розрахунку ЕКПТВЕ відповідно до глави 2 цього Положення використовуються дані, що відповідають найменшому із зазначених коефіцієнтів, а саме: якщо найменшим є значення середньорічного ЕКНТВЕ, то для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ використовуються дані, що відповідають середньорічному ЕКНТВЕ; якщо найменшим є значення ЕКПТВЕ, затвердженого НКРЕКП на базовий рік, то для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ використовуються дані (із застосованими показниками ефективності базового року), що відповідають ЕКПТВЕ, затвердженому НКРЕКП на базовий рік.

ЕКНТВЕ на II-IV квартали 2017 року та І квартал 2018 року розраховані НКРЕКП в постанові від 16.03.2017 №292 і для ТОВ «ЛЕО» вони встановлені по 2 класу напруги: на II квартал 2017 року - 0,1137; на III квартал 2017 року - 0,1077; на IV квартал 2017 року - 0,1125; на І квартал 2018 року - 0,1170. Середньорічний ЕКНТВЕ по 2 класу напруги для ТОВ «ЛЕО» на II-IV квартали 2017 року та І квартал 2018 року складає - 0,1127.

Отже, згідно проведених розрахунків ТОВ «ЛЕО» середньорічне значення ЕКНТВЕ - 0,1127 менше отриманого Товариством значення ЕКПТВЕ по 2 класу напруги на 2021 рік - 0,1393 (відносних одиниць).

Щодо порівняння, як того вимагає пункт 1.3 глави 1 Положення, розрахованих вище значень ЕКПТВЕ 2 класу напруги, без урахування відповідного показника ефективності, з ЕКПТВЕ, затвердженим НКРЕКП на базовий рік, позивач зауважив, що згідно з пунктом 1.2 глави 1 Положення, базовий рік - рік, що передує року, для якого розраховується економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електричної енергії. Таким базовим роком у розумінні пунктів 1.2 та 1.3 глави 1 Положення є 2020 рік.

Втім, ЕКПТВЕ 2 класу напруги на 2020 рік, затверджений постановою НКРЕКП від 19.11.2019 № 2406 «Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 та 2 класів напруги на 2020 рік», було розраховано НКРЕКП невірно, з порушенням норм Положення (в редакції чинній на дату прийняття зазначеної Постанови НКРЕКП), що встановлено судовим рішенням у справі № 360/2013/20, що набрало законної сили.

У зв`язку із цим, на думку позивача, НКРЕКП повинно було зробити перерахунок ЕКПТВЕ для 2 класу напруги на базовий рік (2020 рік) відповідно до Положення в редакції постанови НКРЕКП від 27Л2.2017 року №1424, за результатами якого порівняти даний перерахований ЕКПТВЕ за базовий 2020 рік із розрахованим ТОВ «ЛЕО» ЕКПТВЕ для 2 класу напруги на 2021 рік.

Оскільки ЕКПТВЕ розрахований за формулою, встановленою пунктом 2.7 Положення - 0,1393, перевищує ЕКНТВЕ - 0,1127, а ЕКПТВЕ по 2 класу напруги на 2020 рік мало бути встановлено НКРЕКП на рівні ЕКНТВЕ, то відповідно до пункту 1.3 Положення, для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ на 2021 рік, на думку позивача, повинні були використовуватися дані ЕКНТВЕ (із застосованими показниками ефективності базового 2020 року).

Втім, оскільки ЕКПТВЕ 2 класу напруги на базовий рік (2020 рік) було розраховано невірно, що встановлено судовим рішенням і на момент прийняття оскаржуваної Постанови відповідач не здійснив його перерахунок, НКРЕКП не могла під час прийняття Постанови №2154 дотриматися вимог пункту 1.3 глави 1 Положення.

Відтак, НКРЕКП був розрахований ЕКПТВЕ для 2 класу напруги на 2021 рік для ТОВ «ЛЕО» всупереч пункту 1.3 Положення.

Відповідачем 12.07.2021 через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву ТОВ «ЛЕО», відповідно до якого Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг заперечує проти позовних вимог з огляду на таке (а.с.146-152).

Регулятор діє на підставі Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі - Закон про НКРЕКП), відповідно до статті 1 якого, НКРЕКП є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Статтею 2 Закону про НКРЕКП передбачено, що Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері енергетики: діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії.

Відповідно до статті 3 Закону про НКРЕКП Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, зокрема, формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Одночасно, Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, зокрема, реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг.

Разом з тим, відповідно до пункту 13 статті 17 Закону про НКРЕКП для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор, зокрема, встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.

Економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електроенергії відповідно до Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії (далі - ЕКПТВЕ), затвердженого постановою НКРЕКП від 27.07.2007 №981 (далі - Положення) визначається як відносна величина, розрахована у встановленому цим Положенням порядку.

При цьому, відповідно до абзацу другого пункту 1.3 Положення ЕКПТВЕ затверджується НКРЕКП на прогнозний період з урахуванням змін структури балансу електричної енергії, пов`язаних зі зміною правил роботи на ринку електричної енергії, на підставі усереднених даних форм звітності № 2а-НКРЕКП-розподіл електричної енергії (місячна) «Звітні дані про обсяги розподілу електричної енергії та технологічні витрати електричної енергії за 1 та 2 класами напруги», затвердженої постановою НКРЕКП від 20.12.2019 № 2897 (далі - форма звітності № 2а-НКРЕКП), № 2-НКРЕ (місячна) «Звітні дані про обсяги передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами та нормативні технологічні витрати електроенергії за 1-2 класами напруги», затвердженої постановою НКРЕКП від 04.10.2012 № 1257 (далі - форма звітності № 2-НКРЕ), та № 1Б-ТВЕ «Структура балансу електроенергії та технологічних витрат електроенергії (ТВЕ) на передачу по електричних мережах», затвердженої наказом Міністерства енергетики України від 14.10.1999 № 289 (далі - форма звітності № 1Б-ТВЕ), за три завершені річні періоди (січень-грудень), що передували прогнозному періоду, та розраховується відповідно до глави 2 цього Положення.

Розраховане значення ЕКПТВЕ по 1 та 2 класах напруги, без урахування відповідного показника ефективності, порівнюється із відповідним середньорічним економічним коефіцієнтом нормативних технологічних витрат електричної енергії (далі - ЕКНТВЕ) на II-IV квартали 2017 року та І квартал 2018 року та ЕКПТВЕ, затвердженим НКРЕКП на базовий рік.

Якщо отримане значення ЕКПТВЕ більше середньорічного ЕКНТВЕ або ЕКПТВЕ, то для розрахунку ЕКПТВЕ відповідно до глави 2 цього Положення використовуються дані, що відповідають найменшому із зазначених коефіцієнтів, а саме: якщо найменшим є значення середньорічного ЕКНТВЕ, то для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ використовуються дані, що відповідають середньорічному ЕКНТВЕ, якщо найменшим є значення ЕКПТВЕ, затвердженого НКРЕКП на базовий рік, то для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ використовуються дані (із застосованими показниками ефективності базового року), що відповідають ЕКПТВЕ, затвердженому НКРЕКП на базовий рік.

Розраховані таким чином ЕКПТВЕ, крім випадків, передбачених цим Положенням, затверджуються НКРЕКП.

Для операторів систем розподілу, які не переходять на стимулююче регулювання, ЕКПТВЕ затверджуються на прогнозний період.

Для операторів систем розподілу, які переходять на стимулююче регулювання, ЕКПТВЕ затверджуються НКРЕКП для кожного регуляторного періоду в цілому в розрізі років.

Одночасно, пунктом 2.1 розділу 2 Положення передбачено, що щороку всі оператори системи розподілу подають до НКРЕКП документи, необхідні для затвердження ЕКПТВЕ, а саме форму звітності № 2а-НКРЕКП за грудень місяць; форму звітності № 2-НКРЕ за грудень місяць; форми звітності № 1Б-ТВЕ за три завершені річні періоди (січень-грудень), на базі яких розраховуються ЕКПТВЕ; копію протоколу затвердження НХТВЕ на базі останнього завершеного річного періоду.

Відповідно до вимог пункту 2.2 Положення ЕКПТВЕ розраховуються НКРЕКП на прогнозний період на підставі даних форм звітності № 2а-НКРЕКП, № 2-НКРЕ, № 1Б-ТВЕ та розрахованого ЕКНТВЕ на II - IV квартали 2017 року та І квартал 2018 року.

Відповідно до вимог пункту 2.1 Положення TOB «ЛЕО» листом від 05.11.2020 № 01-16/2/208 надали до НКРЕКП форми звітності № 2-НКРЕ, форми звітності № 1Б-ТВЕ за три завершені річні періоди (січень - грудень), на базі яких розраховуються ЕКПТВЕ.

Відповідно до пункту 1.3 Положення розраховане значення ЕКПТВЕ по 1 та 2 класах напруги, без урахування відповідного показника ефективності, порівнюється із відповідним середньорічним ЕКНТВЕ на II - IV квартали 2017 року та І квартал 2018 року та ЕКПТВЕ, затвердженим НКРЕКП на базовий рік. Якщо отримане значення ЕКПТВЕ більше середньорічного ЕКНТВЕ або ЕКПТВЕ, то для розрахунку ЕКПТВЕ відповідно до глави 2 Положення використовуються дані, що відповідають найменшому із зазначених коефіцієнтів, а саме:

якщо найменшим є значення середньорічного ЕКНТВЕ, то для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ використовуються дані, що відповідають середньорічному ЕКНТВЕ,

якщо найменшим є значення ЕКПТВЕ, затвердженого НКРЕКП на базовий рік, то для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ використовуються дані (із застосованими показниками ефективності базового року), що відповідають ЕКПТВЕ, затвердженому НКРЕКП на базовий рік.

У зв язку з тим, що отримане значення ЕКПТВЕ по 2 класу напруги для TOB «ЛЕО» на прогнозний період було більше середньорічного ЕКПТВЕ на базовий рік, то були використані дані (із застосованими показниками ефективності базового року), що відповідають ЕКПТВЕ, затвердженому НКРЕКП на базовий рік.

Виходячи з зазначеного, вважає, що при затверджені ЕКПТВЕ на 2021-2023 роки Регулятор керувався вимогами Положення, а отже відсутні підстави для задоволення позовної заяви.

Крім того зазначив, що у відповідності до статті 14 Закону про НКРЕКП голосування на засіданнях Регулятора здійснюється членами Регулятора особисто та самостійно.

Рішення Регулятора вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше чотирьох членів Регулятора, присутніх на засіданні. Кожний член Регулятора має один голос.

Відтак, відповідач вважає, що затвердження розміру економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 та 2 класів на відповідний період та затвердження тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, з урахуванням особливостей процедури голосування на засіданнях Регулятора у формі відкритого слухання, відноситься до дискреційних повноважень Регулятора, а отже з огляду на положення статті 2 КАС України відсутні підстави для задоволення позову.

Позивачем через канцелярію суду 26.07.2021 подано відповідь на відзив, відповідно до якого зазначено, що НКРЕКП був розрахований ЕКПТВЕ для 2 класу напруги на 2021 рік для ТОВ «ЛЕО» всупереч пункту 1.3 Положення. Крім того зауважив, що дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом. Ігнорування державними органами вказівок рішень судів порушує принцип юридичної певності та ставить під сумнів дієвість судової системи України, що має набагато більший суспільний інтерес, аніж принцип невтручання суду у дискреційні повноваження органу влади. При цьому, останній принцип не є абсолютним та не є презумпцією, хоча перші два (принципи юридичної певності та авторитету суду) - є абсолютними принципами. Засіб захисту має бути ефективним, тобто убезпечити можливість повторного порушення органом влади закону, а також повторне звернення до суду.

В спірних правовідносинах повноваження відповідача, на думку позивача, не є дискреційними, оскільки існує лише один варіант правомірної поведінки - затвердження ЕКПТВЕ у порядку, встановленому Положенням. На підставі викладеного, просить суд задовольнити позовні вимоги ТОВ «ЛЕО» у повному обсязі (а.с.196-198).

В свою чергу, представником відповідача 02.08.2021 через канцелярію суду надано заперечення на відповідь на відзив позивача, відповідно до якого зазначено про безпідставність доводів позивача та дублювання положень позовної заяви.

Додатково зауважив, що відповідно до вимог пункту 2.1 Положення ТОВ «ЛЕО» листом від 05.11.2020 № 01- 16/2/208 надали до НКРЕКП форми звітності № 2-НКРЕ, форми звітності № 1Б-ТВЕ за три завершені річні періоди (січень - грудень), на базі яких розраховуються ЕКПТВЕ. Відповідно до пункту 1.3 Положення розраховане значення ЕКПТВЕ по 1 та 2 класах напруги, без урахування відповідного показника ефективності, порівнюється із відповідним середньорічним ЕКНТВЕ на II - IV квартали 2017 року та І квартал 2018 року та ЕКПТВЕ, затвердженим НКРЕКП на базовий рік. Якщо отримане значення ЕКПТВЕ більше середньорічного ЕКНТВЕ або ЕКПТВЕ, то для розрахунку ЕКПТВЕ відповідно до глави 2 Положення використовуються дані, що відповідають найменшому із зазначених коефіцієнтів, а саме: якщо найменшим є значення середньорічного ЕКНТВЕ, то для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ використовуються дані, що відповідають середньорічному ЕКНТВЕ, якщо найменшим є значення ЕКПТВЕ, затвердженого НКРЕКП на базовий рік, то для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ використовуються дані (із застосованими показниками ефективності базового року), що відповідають ЕКПТВЕ, затвердженому НКРЕКП на базовий рік.

У зв`язку з тим, що отримане значення ЕКПТВЕ по 2 класу напруги для TOB «ЛЕО» на прогнозний період було більше середньорічного ЕКПТВЕ на базовий рік, то НКРЕКП були використані дані (із застосованими показниками ефективності базового року), що відповідають ЕКПТВЕ, затвердженому НКРЕКП на базовий рік. Виходячи з зазначеного, при затверджені ЕКПТВЕ на 2021-2023 роки Регулятор керувався вимогами Положення у чинній редакції на момент прийняття оскаржуваної постанови, а отже відсутні підстави для задоволення позовної заяви.

Крім того, звернув увагу суду на безпідставності посилання ТОВ «ЛЕО» на справу № 360/2013/20, предметом оскарження якої є постанова НКРЕКП, якою встановлені коефіцієнти класу напруги для ТОВ «ЛЕО» на 2020 рік, оскільки позивач намагається апелювати передчасними висновками по справі № 360/2013/20 під час розгляду даної справи.

Так, предметом спору у даній справі є затверджені коефіцієнти прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електромережами 2 класу напруги на 2021.

Однак, позивач продовжує проводити паралель з коефіцієнтами, встановленими на 2020 рік, ще й з посиланням на справу № 360/2013/20, розгляд якої триває у Верховному Суді Касаційному адміністративному суді. Більше того, в основу позову та відповіді на відзив ТОВ «ЛЕО» закладено виключно передчасні висновки, яких дійшли суди першої та апеляційної інстанцій у судовій справі №360/2013/20.

Положення, в редакції постанови НКРЕКП від 27.07.2017, застосовувалось Регулятором під час прийняття коефіцієнтів на 2020 рік, оскільки такі коефіцієнти затверджувались у 2019 році. Водночас, постановою НКРЕКП від 18.11.2020 № 2099 «Про затвердження змін до Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії» повністю змінено підхід до визначення та розрахунку коефіцієнтів на 2021 рік. А тому, саме по собі посилання позивача, як на підставу скасування постанови НКРЕКП 20.11.2020 №2154 в частині ТОВ «ЛЕО», на безпідставні висновки викладені судами першої та апеляційної інстанцій в межах розгляду справи № 360/2013/20, на думку відповідача, не можуть буди застосовані судом в межах розгляду даної спр (т.1 а.с.210-212).

Ухвалою суду від 31.05.2021 позовну заяву ТОВ «ЛЕО» залишено без руху (т.1 а.с.121-122).

Ухвалою суду від 14.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено в порядку загального позовного провадження (т.1 а.с.131-132).

Ухвалою суду від 08.09.2021 продовжено строк підготовчого провадження по справі, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті (т.1 а.с.225-226).

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні пред`явленому позову, просив його задовольнити.

Представник відповідача у режимі відеоконференції заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, суд дійшов такого.

Судом встановлено, що ТОВ «ЛЕО» в установленому законом порядку зареєстровано в якості юридичної особи, ідентифікаційний код 31443937, місцезнаходження: 91021, Луганська область, м.Луганськ, кв.Гайового, 35А, основний вид економічної діяльності 35.13 Розподілення електроенергії (т.1 а.с.243-245).

Листом від 05.11.2020 № 01- 16/2/208 ТОВ «ЛЕО» надало до НКРЕКП пакет документів для затвердження економічного коефіцієнта прогнозованих технологічних витрат електричної енергії (далі ЕКПТВЕ) на 2021 рік, у тому числі: форми звітності № 2-НКРЕ, форми звітності № 1Б-ТВЕ за три завершені річні періоди (січень - грудень), на базі яких розраховуються ЕКПТВЕ, протокол затвердження нормативних характеристик технологічних витрат електроенергії в електричних мережах ТОВ «ЛЕО» на ІІ-ІV квартали 2020 року та І квартал 2021 року та додатки до протоколу (т.1 а.с.12-82).

Відповідно до розрахунків, проведених ТОВ «ЛЕО» на основі форм звітності величина ЕКПТВЕ по 2 класу напруги розрахована в розмірі 0,1393 відносних одиниць (т.1 а.с.13).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 20.11.2020 № 2154 «Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на прогнозний період» встановлено для ТОВ «ЛЕО» як для ліцензіата з розподілу електричної енергії, економічні коефіцієнти прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами для 1 класу напруги 0,0900 та для 2 класу напруги 0,1053 (відносних одиниць) (а.с.т.1 6-7).

Не погоджуючись із постановою відповідача від 20.11.2020 № 2154 в частині встановлення економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги 0,1053 (відносних одиниць) позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22.09.2016 № 1540-VIII (далі Закон № 1540-VIII) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.

Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону № 1540-VIII регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері енергетики, а саме діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії.

Статтею 3 Закону № 1540-VIII встановлено, що регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює державне регулювання, серед іншого, шляхом нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом, а також формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

За правилами пунктів 1, 13 частини першої статті 17 Закону № 1540-VIII для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг регулятор приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції, та встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.

Відповідно до частини четвертої вказаної статті, положення якої узгоджуються з основними принципами діяльності НКРЕКП, порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення державних регульованих цін і тарифів для суб`єктів природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг, а також для інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджені Регулятором, мають бути недискримінаційними і прозорими та підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора та в офіційному друкованому виданні. При розробленні та затвердженні зазначених методик Регулятор має забезпечити, щоб суб`єкти природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг отримали належні стимули на коротко- та довгостроковий періоди щодо підвищення ефективності, ліквідації перехресного субсидіювання між видами діяльності та групами споживачів, сприяння ринковій інтеграції та безпеці постачання.

У разі застосування будь-якого способу державного регулювання цін порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення тарифів повинні забезпечити покриття економічно обґрунтованих витрат, залучення необхідних інвестицій, дотримання екологічних вимог, вимог якості та безпеки, обґрунтованої прибутковості. Такі порядки (методики) повинні сприяти використанню місцевих, відновлюваних та вторинних енергетичних ресурсів, а також сприятливих до навколишнього природного середовища технологій.

У разі застосування будь-якого способу державного регулювання цін з метою встановлення тарифу суб`єкти господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг подають на схвалення (затвердження) Регулятору розроблену інвестиційну програму (план) розвитку після громадського обговорення. Інвестиційні програми (плани) розвитку є публічною інформацією та повинні бути загальнодоступними.

З аналізу наведених норм слідує, що НКРЕКП для забезпечення виконання покладених на нього завдань та функцій, у тому числі по формуванню цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг, зобов`язаний приймати до виконання рішення (постанови) з питань, що належать до його компетенції.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 05.10.2018 № 1175 затверджено Порядок встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії (далі Порядок № 1175, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1.2 Порядку № 1175 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях, зокрема:

структура тарифу - складові економічно обґрунтованих витрат ліцензіата на здійснення господарської діяльності з розподілу електричної енергії, що групуються за економічними елементами і на основі яких розраховуються та встановлюються тарифи на послуги з розподілу електричної енергії (на перехідний період);

тариф на послуги з розподілу електричної енергії (далі - тариф) - розмір плати в розрахунку на одиницю обсягу розподілу електричної енергії електричними мережами визначеної якості, що забезпечує відшкодування ліцензіату обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, а також отримання прибутку.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 1175 для встановлення тарифів ліцензіат подає до НКРЕКП заяву за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку, і документи у друкованій та електронній формах, зокрема, розрахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на прогнозний рік (за формою, наведеною в додатку 16 до цього Порядку).

У додатку 16 до Порядку № 1175 наведена форма розрахунку тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на прогнозований рік, який в тому числі містить таку складову як економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електроенергії на розподіл 1 класу та економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електроенергії на розподіл 2 класу (далі ЕКПТВЕ).

Згідно із пунктами 5.3 та 7.21 Порядку № 1175 встановлено, що при розрахунках прогнозованих витрат (прогнозованого необхідного доходу) від здійснення діяльності з розподілу електричної енергії на рік та операційних витрат для забезпечення діяльності з розподілу електричної енергії використовуються економічні коефіцієнти прогнозованих технологічних витрат електроенергії на 1 та 2 класі напруги, встановлені відповідно до Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 27 липня 2017 року № 981.

Пунктом 1.2 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 27.07.2007 року № 981 (далі - Положення № 981, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що: економічний коефіцієнт нормативних технологічних витрат електричної енергії (далі - ЕКНТВЕ) - відносна величина, яка розрахована на II-IV квартали 2017 року та I квартал 2018 року; економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електричної енергії (далі - ЕКПТВЕ) - відносна величина, розрахована згідно з цим Положенням.

Тобто, зазначеним Положенням встановлено, що ЕКПТВЕ розраховується виключно у встановленому цим Положенням порядку.

Відповідно до пункту 1.3 Положення № 981 ЕКПТВЕ затверджується НКРЕКП на прогнозний період з урахуванням змін структури балансу електричної енергії, пов`язаних зі зміною правил роботи на ринку електричної енергії, на підставі усереднених даних форм звітності № 2а-НКРЕКП-розподіл електричної енергії (місячна) «Звітні дані про обсяги розподілу електричної енергії та технологічні витрати електричної енергії за 1 та 2 класами напруги», затвердженої постановою НКРЕКП від 20 грудня 2019 року № 2897 (далі - форма звітності № 2а-НКРЕКП), № 2-НКРЕ (місячна) «Звітні дані про обсяги передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами та нормативні технологічні витрати електроенергії за 1-2 класами напруги», затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 04 жовтня 2012 року № 1257 (далі - форма звітності № 2-НКРЕ), та № 1Б-ТВЕ «Структура балансу електроенергії та технологічних витрат електроенергії (ТВЕ) на передачу по електричних мережах», затвердженої наказом Міністерства енергетики України від 14 жовтня 1999 року № 289 (далі - форма звітності № 1Б-ТВЕ), за три завершені річні періоди (січень-грудень), що передували прогнозному періоду, та розраховується відповідно до глави 2 цього Положення.

Розраховане значення ЕКПТВЕ по 1 та 2 класах напруги, без урахування відповідного показника ефективності, порівнюється із відповідним середньорічним ЕКНТВЕ на II-IV квартали 2017 року та I квартал 2018 року та ЕКПТВЕ, затвердженим НКРЕКП на базовий рік.

Якщо отримане значення ЕКПТВЕ більше середньорічного ЕКНТВЕ або ЕКПТВЕ, то для розрахунку ЕКПТВЕ відповідно до глави 2 цього Положення використовуються дані, що відповідають найменшому із зазначених коефіцієнтів, а саме:

якщо найменшим є значення середньорічного ЕКНТВЕ, то для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ використовуються дані, що відповідають середньорічному ЕКНТВЕ,

якщо найменшим є значення ЕКПТВЕ, затвердженого НКРЕКП на базовий рік, то для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ використовуються дані (із застосованими показниками ефективності базового року), що відповідають ЕКПТВЕ, затвердженому НКРЕКП на базовий рік.

Розраховані таким чином ЕКПТВЕ, крім випадків, передбачених цим Положенням, затверджуються НКРЕКП.

У відповідності до пункту 1.2 Положення № 981 базовим роком є рік, що передує року, для якого розраховується економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електричної енергії; економічний коефіцієнт нормативних технологічних витрат електричної енергії (далі - ЕКНТВЕ) - відносна величина, яка розрахована на II-IV квартали 2017 року та I квартал 2018 року.

Пунктом 2.1 Положення № 981 встановлено, що для затвердження ЕКПТВЕ, щороку не пізніше 01 вересня, оператори системи розподілу подають до НКРЕКП:

форму звітності № 2а-НКРЕКП за грудень місяць;

форму звітності № 2-НКРЕ за грудень місяць;

форми звітності № 1Б-ТВЕ за три завершені річні періоди (січень-грудень), на базі яких розраховуються ЕКПТВЕ;

копію протоколу затвердження НХТВЕ на базі останнього завершеного річного періоду.

В свою чергу, ЕКПТВЕ розраховуються НКРЕКП на прогнозний період на підставі даних форм звітності № 2а-НКРЕКП, № 2-НКРЕ, № 1Б-ТВЕ та розрахованого ЕКНТВЕ на II-IV квартали 2017 року та I квартал 2018 року (пункт 2.2 Положення № 981).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ ЛЕО на виконання вимог пункту 2.1 Положення № 981, листом від 05.11.2020 № 01-16/2/208 подано до НКРЕКП документи, необхідні для затвердження ЕКПТВЕ на 2021 рік (т.1 а.с. 12-82).

Згідно розрахунків, проведених ТОВ «ЛЕО» на основі форм звітності величина ЕКПТВЕ по 2 класу напруги розрахована позивачем в розмірі 0,1393 відносних одиниць (т.1 а.с.13).

ЕКНТВЕ на ІІ-ІV квартали 2017 року та І квартал 2018 року розраховані відповідачем в постанові від 16.03.2017 № 292 та для ТОВ «ЛЕО» вони встановлені по 2 класу напруги: на II квартал 2017 року - 0,1137; на III квартал 2017 року - 0,1077; на IV квартал 2017 року - 0,1125; на І квартал 2018 року - 0,1170 (т.1 а.с.249-251). Тобто, середньорічний ЕКНТВЕ по 2 класу напруги для ТОВ «ЛЕО» на II-IV квартали 2017 року та І квартал 2018 року складає - 0,1127.

Отже суд погоджується із доводами позивача, що середньорічне значення ЕКНТВЕ - 0,1127 менше отриманого ТОВ «ЛЕО» значення ЕКПТВЕ по 2 класу напруги на 2021 рік - 0,1393 (відносних одиниць).

При цьому, у розумінні пунктів 1.2 та 1.3 Положення № 981 базовим роком для порівняння розрахованих вище значень ЕКПТВЕ 2 класу напруги, без урахування відповідного показника ефективності з ЕКПТВЕ, затвердженим НКРЕКП є саме 2020 рік.

Разом з тим, ЕКПТВЕ 2 класу напруги на 2020 рік для ТОВ «ЛЕО» був затверджений постановою НКРЕКП від 19.11.2019 № 2406 «Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 та 2 класів напруги на 2020 рік» та розрахований у відповідності до норм Положення № 981 в редакції, чинній на дату прийняття зазначеної постанови НКРЕКП та становив 0,1063.

Не погодившись із постановою НКРЕКП від 19.11.2019 № 2406 зокрема і в частині встановлення економічного коефіцієнта прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами для 2 класу напруги 0,1063 (відносних одиниць), ТОВ «ЛЕО» оскаржило її у судовому порядку.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі №360/2013/20, залишеним без змін Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2021, адміністративний позов ТОВ «ЛЕО» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково, зокрема:

- визнано протиправною та скасовано з дати прийняття постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.11.2019 року № 2406 "Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 та 2 класів напруги на 2020 рік" в частині затвердження економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2020 рік для Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання на рівні 0,1063 (відносних одиниць);

- зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, здійснити перерахунок економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2020 рік для Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання та розрахувати відповідно до затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.07.2017 року № 981 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії, зі змінами внесеними постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.12.2017 року № 1424.

В силу частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, невірність розрахованого для ТОВ «ЛЕО» ЕКПТВЕ для 2 класу напруги на базовий рік (2020 рік) встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили, яким також зобов`язано було відповідача здійснити його перерахунок відповідно до Положення в редакції постанови НКРЕКП від 27Л2.2017 року №1424, за результатами якого порівняти даний перерахований ЕКПТВЕ за базовий 2020 рік із розрахованим ТОВ «ЛЕО» ЕКПТВЕ для 2 класу напруги на 2021 рік.

Суд враховує ту обставину, що на момент прийняття відповідачем оскаржуваної постанови від 20.11.2020 № 2154 рішення суду №360/2013/20, яким у подальшому встановлено невірний розрахунок, було відсутнє, оскільки воно винесено пізніше у часі, а саме 26.11.2020 та набрало законної сили 16.03.2021. Однак зазначена обставина не свідчить про правомірність розрахованого відповідачем для ТОВ «ЛЕО» ЕКПТВЕ для 2 класу напруги на базовий рік (2020 рік), що й було додатково підтверджено у подальшому судовим рішенням.

Крім того, з часу набрання судовим рішенням у справі № 360/2013/20 законної сили, відповідачем не вчинено жодних дій по його виконанню, натомість висловлюється позиція щодо незгоди із висновками рішення суду, що набрало законної сили, що є неприпустимим.

Відтак, оскільки ЕКПТВЕ розрахований за формулою, встановленою пунктом 2.7 Положення № 981 - 0,1393, перевищує ЕКНТВЕ - 0,1127, а ЕКПТВЕ по 2 класу напруги на 2020 рік мало бути встановлено НКРЕКП на рівні ЕКНТВЕ, то відповідно до пункту 1.3 Положення, для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ на 2021 рік повинні були використовуватися дані ЕКНТВЕ (із застосованими показниками ефективності базового 2020 року).

Отже, на момент розгляду даної справи, НКРЕКП не виконано рішення суду у справі №360/2013/20 щодо перерахунку ЕКПТВЕ 2 класу напруги на базовий рік (2020 рік), а тому здійснений відповідачем розрахунок ЕКПТВЕ для 2 класу напруги на 2021 рік не відповідає вимогам пункту 1.3 Положення № 981.

За наведених підстав суд вважає, що оскаржувана постанова НКРЕКП від 20.11.2020 №2154 в частині затвердження для ТОВ «ЛЕО» ЕКПТВЕ електромережами 2 класу напруги на рівні 0,1053 є протиправною та відповідно такою, що підлягає скасуванню з дати її прийняття.

Як наслідок, зважаючи на встановлення судом порушеного права позивача, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення суд вважає за можливе зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, здійснити перерахунок та затвердити економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2021 рік для ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» відповідно до затвердженого постановою НКРЕКП від 27.07.2017 №981 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії. При цьому такий перерахунок потрібно здійснити в редакції постанови НКРЕКП від 18.11.2020 № 2099, оскільки на час прийняття оскаржуваної постанови від 20.11.2020 №2154 Положення діяло саме в цій редакції.

Доводи представника відповідача щодо дискреційних повноважень Регулятора на встановлення ЕКПТВЕ суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

В силу вимог пункту 1 частини першої статті 278 ВК України сільська, селищна, міська виборча комісія на підставі протоколу про результати голосування з виборів сільського, селищного, міського голови приймає одне з таких рішень: 1) про визнання особи обраною сільським, селищним, міським головою; 2) про призначення повторного голосування з виборів сільського, селищного, міського голови.

Враховуючи незаконність прийнятих відповідачем постанов, беручи до уваги те, що відповідач на підставі рішення суду зобов`язаний був здійснити перерахунок економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2020 рік для ТОВ ЛЕО, суд дійшов висновку, що в даному випадку відповідач не наділений дискреційними повноваженням.

Суд зазначає, що Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Прийняття постанови від 20.11.2020 № 2154 в частині затвердження для ТОВ «ЛЕО» ЕКПТВЕ по 2 класу напруги на 2021 рік на рівні 0,1053, порушує право ТОВ «ЛЕО», як учасника ринку електричної енергії та оператора системи розподілу, на встановлення прозорих тарифів, які ураховують витрати відповідного учасника ринку електричної енергії, зокрема технологічні витрати електричної енергії. Тобто, як зазначалось вище, правильність обчислення ЕКПТВЕ має значення для подальшого обчислення тарифів.

Так, постановою від 20.11.2020 №2154 ЕКПТВЕ були застосовані відповідачем при розрахунку тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ТОВ «ЛЕО» на 2021 рік, які були затверджені, в свою чергу, постановою НКРЕКП від 09.12.2020 №2355 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» (т.1 а.с.8).

Отже, внаслідок застосування помилково затвердженого НКРЕКП прогнозованого коефіцієнту при розрахунку тарифу на послуги з розподілу електричної енергії для ТОВ «ЛЕО», суд вважає, що в спірних правовідносинах ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання НКРЕКП вчинити дії щодо здійснення перерахунку тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для 1 класу напруги та для 2 класу напруги, встановлених для ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» на 2021 рік, з урахуванням перерахованої величини економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги.

Згідно зі статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v." від 27.09.2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, суд враховує, що відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги ТОВ «ЛЕО» слід задоволенню повінстю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 6810,00 грн, тоді як підлягав сплаті судовий збір в сумі 4540,00 грн. Отже, позивачем надмірно сплачено судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Зідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням наведеного, суд роз`яснює позивачу право звернення з клопотанням про повернення надмірно сплаченої суми судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 4540,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та скасування окремих положень акта індивідуальної дії, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати з дати прийняття постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 20.11.2020 № 2154 «Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на прогнозний період» в частині затвердження економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2021 рік для Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» на рівні - 0,1053 відносних одиниць.

Зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, здійснити перерахунок та затвердити економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2021 рік для Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» відповідно до затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.07.2017 №981 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії в редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.11.2020 № 2099.

Зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, здійснити перерахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для 1 класу напруги та для 2 класу напруги для Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» на 2021 рік, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 09.12.2020 № 2355 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання», з урахуванням перерахованих економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (вул. Смоленська, 19, м.Київ, 03057, ідентифікаційний код юридичної особи 39369133) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (кв.Гайового, 35А, м.Луганськ, ідентифікаційний код юридичної особи 31443937) судовий збір у сумі 4540,00 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано 20 жовтня 2021 року.

Суддя К.Є. Петросян