Справа № 420/6477/21
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/6477/21
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляховик - 97» до Державної податкової служби України в особі Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування вимоги і рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021р. ТОВ «Шляховик - 97» звернулося в суд із адміністративним позовом до ДПС України в особі Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкову вимогу №272-13 від 30.03.2021р. ДПС України в особі Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків;

- визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 30.03.2021р. ДПС України в особі Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків;

- зобов`язати ДПС України в особі Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків відкоригувати бази даних, інформаційні системи та інтегровану картку платника податку ТОВ "Шляховик - 97", шляхом видалення інформації про наявність податкового боргу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що не погоджується з твердженнями Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо наявності у товариства податкового боргу у розмірі 597 380,56грн., який виник внаслідок самостійного нарахованої штрафної (фінансової) санкції у розмірі 850 765грн..

Позивач зазначив, що ним надано до контролюючого органу уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за 2020 рік, згідно якої штрафну санкцію визначено у розмірі 0 гривень.

На думку позивача, позиція податкового органу, що коригування штрафної (фінансової) санкції не може мати місце, оскільки самостійно нарахована санкція, яка відображена в інтегрованій картці платника не підлягає коригуванню шляхом подання уточнюючої податкової декларації є протиправною, а надсилання податкової вимоги та опис майна у податкову заставу є втручанням у господарську діяльність позивача, спотворюючи його майнове становище та вводячи у штучні рамки боржника.

Посилаючись на вказане просило позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021р. адміністративний позов задоволено частково.

Податкову вимогу №272-13 від 30.03.2021 року Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків визнано протиправною та скасовано.

Рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про опис майна у податкову заставу від 30.03.2021р. визнано протиправним та скасовано.

Зобов`язано ДПС України в особі Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків здійснити коригування інтегрованої картки платника ТОВ "Шляховик - 97" шляхом видалення інформації про наявність податкового боргу, що виник у результаті самостійного нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 850 765грн..

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ДПС України на користь ТОВ "Шляховик - 97" понесені судові витрати у розмірі 13 502,1грн..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ДПС України на користь ТОВ "Шляховик - 97 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 2 000грн..

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган формуючи податкову вимогу та приймаючи рішення про опис майна у податкову заставу виходив лише з показників даних інформаційно-телекомунікаційних систем за якими в інтегрованій картці позивача обліковувався податковий борг, при цьому не взявши до уваги уточнюючу декларація товариства, та помилково вважав, що у позивача наявний податковий борг. Що стосувалось стягнення судових витрат на правову допомогу, то суд першої інстанції вважав за необхідне стягнути з відповідача 2 000грн., а не 5 200гр., оскільки при прийнятті такого рішення суд взяв до уваги характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та складності виконаної адвокатом роботи.

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Шляховик - 97» зареєстроване - 31.10.2005р. за №0000502 (т.1 а.с.79-84), основний вид діяльності якого згідно код КВЕД 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів.

Відповідно до інтегрованої картки платника податків ТОВ «Шляховик - 97» за останнім обліковується податкова заборгованість на загальну суму 597 380,56грн. (т.1 а.с.163).

Вищевказана заборгованість виникла у зв`язку з поданням ТОВ «Шляховик - 97» уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2020р. та самостійного нарахування у рядку 30 декларації суми штрафу (3%) у розмірі 850 765грн. (т.1 а.с.19-20).

11.03.2021р. ТОВ «Шляховик - 97» подано ще одну уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2020р. та відповідно до змін внесених до п.521 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України у рядку 30 визначено штрафну санкцію у розмірі 0 грн. (т.1 а.с.52-53).

30.03.2021р. Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, на адресу товариства прийнято податкову вимогу Форми «Ю» №272-13 та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу (т.1 а.с.5).

Позивач вважає протиправними та незаконними рішення про опис майна у податкову заставу та податкову вимогу, у зв`язку із чим звернувся в суд із відповідним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваних дій та рішень відповідача, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, колегія суддів виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.133.1.1 п.133.1 ст.133 ПК України, платниками податку з числа резидентів є, зокрема, суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених п.133.4 та 133.5 цієї статті.

Положеннями пп.16.1.3. п.16.1 ст.16 ПК України, зокрема, передбачено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п.137.4 ст.137 ПК України, податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

У відповідності до п.46.1 ст.46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Приписами ст.49 ПК України чітко визначено порядок подання податкової декларації до податкового органу.

Відповідно до п.46.5 ст.46 ПК України, форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 48.1 статті 48 ПК України встановлено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

У відповідності до п.203.1 ст.203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Положеннями п.50.1 ст.50 ПК України передбачено, що у разі, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

У свою чергу, пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Приписами пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

За правилами п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Підпунктом 89.1.1 п.89.1 ст.89 ПК України встановлено, що право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (п.89.2 ст.89 ПК України).

Положеннями абз.3 п.89.3 ст.89 ПК України передбачено, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Згідно з п.91.1 ст.91 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податкового керуючого.

Отже, судова колегія зазначає, що умовою для винесення керівником контролюючого органу рішення про опис майна платника податків у податкову заставу та призначення такому платнику податків податкового керуючого є наявність у такого платника податків податкового боргу.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що податковий борг ТОВ «Шляховик-97» виник у результаті самостійного нарахування у рядку 30 податкової декларації з податку на прибуток підприємств (уточнюючої) суми штрафу (3%) у розмірі 850 765грн. (т.1 а.с.19-20).

В подальшому, ТОВ «Шляховик - 97» виявлено помилку та подано ще одну уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств та відповідно до змін внесених до п.521 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, у рядку 30 декларації визначено штрафну санкцію у розмірі 0грн. (т.1 а.с.52-53).

При цьому, будь-якої відмови у прийнятті вказаної уточнюючої звітності з податку на прибуток чи зауважень відносно її заповнення до позивача з боку податкового органу не надходило.

Під час судового розгляду, представником податкового органу зазначалось, що самостійно нарахована платником податків сума штрафних (фінансових) санкцій коригуванню не підлягає, а тому, за товариством обліковується податковий борг та відповідачем правомірно надіслано податкову вимогу та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу.

Апеляційний суд зазначає, що у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби, ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №533-IX від 17 березня 2020р. внесені зміни до ПК України, згідно з якими підрозд.10 розд.XX «Перехідні положення» ПК України доповнено, зокрема, п.521.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №591-ІХ від 13 травня 2020р., зокрема, внесені зміни до редакції п.521 підрозд.10 розд.ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу.

Так, п.521 підрозд.10 розд.ХХ «Перехідні положення» ПК України визначено, що за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020р. по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Тобто, перелік порушень податкового законодавства, за які податковим органом нараховуються штрафні санкції в період дії карантину на території України є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що у разі виправлення помилок, які самостійно виявлені платником податку у податковій декларації з податку на прибуток підприємств, платник податку має право виправити такі помилки відповідно до ст.50 ПК України, як у складі звітної (звітної нової) декларації з поданням додатка ВП, так і шляхом подання уточнюючої декларації.

Платник податку на прибуток, у якого податковий (звітний) період припадає на період дії карантину, має право у порядку, встановленому п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу, з 1 березня 2020р. по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), самостійно виправити помилки, що містяться у поданих ним Деклараціях за звітні (податкові) періоди, які припадають на період дії карантину, без нарахування штрафних санкцій на суму заниженого податкового зобов`язання з податку на прибуток.

При цьому, на підставі п. 46.4 ст. 46 Податкового кодексу платник може подати доповнення до такої декларації, складені за довільною формою, що вважатиметься невід`ємною її частиною. Таке доповнення подається з поясненням мотивів його подання.

Аналізуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що оскільки подання уточнюючої декларації з податку на прибуток підприємства здійснено позивачем у березні 2021р., тобто у період дії карантину, та за 2020 рік, то, з урахуванням п.521 підрозд.10 розд.ХХ «Перехідні положення» ПК України, ТОВ «Шляховик-97» правомірно відкориговано рядок 30 податкової декларації щодо штрафних (фінансових санкцій).

Враховуючи те, що оскільки відсутні підстави для застосування до ТОВ «Шляховик - 97» штрафних санкцій передбачених п.50.1 ст.50 ПК України з 1 березня 2020р. та по останній календарний день місяця (включно) в якому завершується дія карантину, то апеляційний суд вважає, що після надання уточнюючої декларації з податку на прибуток підприємства, у позивача відсутній податковий борг у розмірі 850 765грн..

З урахуванням вищевикладеного висновку, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про зобов`язання ДПС України в особі Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків відкоригувати бази даних, інформаційні системи та інтегровану картку платника податку ТОВ «Шляховик - 97» шляхом видалення інформації про наявність податкового боргу, оскільки у податкового органу наявні такі можливості в силу чинних норм законодавства та у зв`язку із відсутністю податкового боргу у товариства.

Крім того, під час апеляційного розгляду було встановлено, що податковим органом безпідставно списано суму за платіжним дорученням позивача за №23805 від 19.05.2021р. у розмірі 597 380,56грн. в рахунок погашення податкового боргу, оскільки, по-перше, за вказаним дорученням товариством було сплачено податок на прибуток за 1 квартал 2021р., а по-друге, списання коштів відбулось в той час, коли йшла процедура оскарження спірної вимоги в судовому порядку, що є порушенням вимог ст.56 ПК України.

Що стосується стягнення з відповідача на користь товариства витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000грн., а не 5 200гр., то судова колегія вважає правомірним такий висновок суду першої інстанції, оскільки при прийнятті такого рішення суд взяв до уваги характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та складності виконаної адвокатом роботи.

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Шляховик - 97».

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 18 жовтня 2021р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв