Справа № 233/3184/21 та зупинено апеляційне провадження до отримання адм
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року справа №233/3184/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гайдар А.В., Геращенко І.В., секретар судового засідання Ашумов Т.Е., за участю представника відповідача Астахова Р.Є., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2021 р. у справі № 233/3184/21 (головуючий І інстанції Малінов О.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в особі Костянтинівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

12 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що постановою начальника Костянтинівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області від 01 липня 2021 року вона притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 206 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн. за те, що у порушення встановлених правил перебування іноземців в Україні, з січня 2021 року надавала житло громадянину Вірменії ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , який прибув в Україну у січні 2000 року, ухилився від виїзду з України незаконно перебуває в України, чим вчинила правопорушення передбачене ст. 206 КУпАП. Вважає постанову незаконною, та такою що підлягає скасуванню. Дійсно, з ОСОБА_2 вона стала мешкати разом з січня 2021 року. До цього часу вони були знайомі та їй було відомо про те, що він за національністю - вірменин. Але станом до липня поточного року їй не було відомо громадянином якої держави він є. Їй також не було відомо про те, що її співмешканець прибув в Україну у січні 2000 року, ухилився від виїзду з України та незаконно перебуває в України. Вже після складення протоколу ОСОБА_3 надав їй копію свого закордонного паспорту, який він отримав в 2010 році, та в якому є відмітки зроблені митними службами Вірменії в 2011 та 2012 роках. Більш того, ОСОБА_3 доволі часто виїжджав до Вірменії. Вважає, що в її діях відсутня вина у формі умислу, яка є обов`язковою ознакою складу правопорушення, передбаченого ст.206 КУпАП. Тому просила скасувати постанову начальника Костянтинівського міського відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Донецької області від 01 липня 2021 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 206 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 5100 гр.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2021 р. у справі № 233/3184/21 позов задоволено, внаслідок чого постанову про накладення адміністративного стягнення від 01 липня 2021 року серії ПН МДО № 000879, винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 206 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - скасовано, а провадження у справі - закрито.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не було враховано, що громадянин Вірменія ОСОБА_2 з 30.08.2000 року перебуває на території України не законно та не має права до законного працевлаштування, не має законних джерел отримання коштів та фактично з січня 2021 року перебував на утриманні громадянки України ОСОБА_1 . Судом не враховано пояснення громадянина Вірменія ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що постановою начальника Костянтинівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області від 01 липня 2021 року ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 206 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн. за те, що у порушенні встановлених правил перебування іноземців в Україні, з січня 2021 року надавала житло громадянину Вірменії ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , який прибув в Україну у січні 2000 року, ухилився від виїзду з України незаконно перебуває в України (а.с.7).

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею ст.245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 206 КУпАП надання громадянами іноземцям та особам без громадянства житла, транспортних засобів, сприяння їх незаконній реєстрації, оформленню документів на проживання чи навчання, прийняттю на роботу, а також надання інших послуг на порушення встановлених правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні і правил транзитного проїзду їх через територію України, якщо ці дії безпосередньо не пов`язані із незаконним переправленням осіб через державний кордон України, - тягнуть за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері міграції.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у наданні іноземцям та особам без громадянства житла, транспортних засобів, сприянні їх незаконній реєстрації, оформленню документів на проживання чи навчання, прийняттю на роботу, а також наданні інших послуг на порушення встановлених правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні і правил транзитного проїзду їх через територію України, якщо ці дії безпосередньо не пов`язані із незаконним переправленням осіб через державний кордон України (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізичні осудні особи, що досягли 16- річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Судом встановлено, що позивачка не знала та не могла передбачити, що ОСОБА_3 незаконно знаходиться на території України.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 206 КУпАП визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачу слід було довести протиправність правопорушень (проступку), зокрема об`єкт, об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення передбаченого ст. 206 КУпАП, що, на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення, полягало формі прямого умислу при наданні права проживання громадянину Вірменії ОСОБА_3 , який знаходиться на території України незаконно.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Під час судового розгляду відповідачем жодними належними, допустимими та беззаперечними доказами не доведено перед судом факту умислу на вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення.

Позивачка пояснила у судовому засіданні суду першої інстанції, що їй не було відомо про те, що ОСОБА_3 знаходиться на території України незаконно та, що він є іноземцем або особою без громадянства. Надані відповідачу письмові пояснення, де вона визнає повністю провину у скоєному правопорушенні, спростовує тим, що писала їх під диктовку не вникаючи у зміст, оскільки знаходилась у стані психологічного стресу, викликаному звинуваченням, а також станом здоров`я після перенесеної важкої операції на очах.

Суд погоджується із доводами позивачки щодо відсутності доказів про наявність згоди іншої співвласниці квартири - її матері ОСОБА_4 на проживання громадянина Вірменії ОСОБА_2 за вказаною адресою.

Так, стаття 383 Цивільного кодексу визначає основні права власників житлового будинку або квартири. Одним з найважливіших їхніх прав є можливість власника використовувати квартиру або будинок для власного проживання або проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Власник квартири має право за згодою членів сім`ї (інших співвласників) здавати в оренду квартиру (кімнати квартири). Використання орендарем квартири (кімнат) обумовлюється договором оренди, укладеним із власником квартири (усіма співвласниками) в письмовій формі.

Суду не надано відповідачем також переконливих беззаперечних доказів використання громадянином Вірменії ОСОБА_3 житлового приміщення позивачки для тимчасового проживання ( пояснень співвласниці, сусідів, акт обстеження житлово-побутових умов).

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 206 КУпАП, у зв`язку з чим постанова від 01 липня 2021 року серії ПН МДО № 000879 підлягає скасуванню, а позов - задоволенню.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2021 р. у справі № 233/3184/21 - залишити без задоволення. Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2021 р. у справі № 233/3184/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 19 жовтня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко