Справа № 520/7189/21
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 р. Справа № 520/7189/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2021, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., м. Харків, повний текст складено 26.05.21 по справі № 520/7189/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила суд першої інстанції:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви від 29.01.2021 №78 щодо зміни загального процента розрахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» від заробітку з 60% на 90 %;

- скасувати рішення від 29.01.2021 відділу перерахунків пенсій №3 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії відповідно до заяви від 25.01.2021 щодо зміни загального процента розрахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» від заробітку з 60% на 90%;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви від 25.01.2021 та змінити загальний процент розрахунку пенсії від заробітку з 60% на 90%, нарахувати та виплачувати пенсію за віком із розрахунку 90% загальної суми доходів згідно Закону України «Про державну службу» №3723-XII;

- стягнути з відповідача на її користь витрати пов`язані зі сплатою судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області було протиправно відмовлено у здійсненні перерахунку та виплаті її пенсії відповідно до заяви від 25.01.2021 та зміні загального проценту розрахунку пенсії від заробітку з 60% на 90%.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Позивачка, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/7189/21 за її позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Прохала прийняти постанову, якою її адміністративний позов задовольнити. Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви від 29.01.2021 №78 щодо зміни загального процента розрахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» від заробітку з 60% на 90 %. Скасувати рішення від 29.01.2021 відділу перерахунків пенсій №3 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії відповідно до заяви від 25.01.2021 щодо зміни загального процента розрахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» від заробітку з 60% на 90%; Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви від 25.01.2021 та змінити загальний процент розрахунку пенсії від заробітку з 60% на 90%, нарахувати та виплачувати пенсію за віком із розрахунку 90% загальної суми доходів згідно Закону України «Про державну службу» №3723-XII. Стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову в сумі 908, 00 грн. Прохала суд апеляційної інстанції справу розглядати без її участі

В обґрунтування вимог скарги посилалася на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також те, що воно не ґрунтується на чинних нормах законодавства України, що свідчить про неправильне їх застосування. Зазначає, що її спеціальний стаж, що дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» складає 26 років 5 місяців 19 днів, який розрахований Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (Форма РС-право ППВППФУ). Зазначає, що відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-V-ІІІ, що набув чинності з 1 травня 2016 року, державні службовці, які на день набрання чинності цим законом обіймають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 попереднього Закону України «Про державну службу», мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 «старого» закону в порядку, визначеному для осіб, які мають не менше, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Посилається, що рішення суду першої інстанції по справі прийнято у спосіб, який не відповідає статті 22 Конституції України та статті 37 Закону України «Про державну службу», якою передбачено проведення перерахунку пенсій державних службовців. Вважає, що поза увагою суду першої інстанції залишились висновки Великої Палати Верховного Суду України у зразковій справі з аналогічного питання, а саме 13 лютого 2019 року Велика Палата ВС розглянула матеріали апеляційної скарги на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 4 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у відповідності до ст.304 КАС України.

Враховуючи неприбуття учасників справи в судове засідання призначене на 12.10.2021 року, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення позивачу, а також відповідною відміткою відповідача на супровідному листі суду, на підставі положень ст.311 КАС України, колегія суддів ухвалила апеляційний розгляд справи по справи продовжити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги позивачки, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 01.12.2020 згідно наказу №799-0 від 30.11.2020 звільнена з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у зв`язку з скороченням штату державних службовців відповідно до п.4 ч.1 ст.83 та п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу».

Позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про перехід на інший вид пенсії згідно Закону України «Про державну службу», оскільки перебувала на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідачем прийнято рішення про переведення ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» та призначено пенсію державного службовця в розмірі 60% від сум її заробітку.

25.01.2021 позивачка звернулась з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просила перерахувати пенсію, змінивши загальний процент розрахунку пенсії від заробітку з 60% на 90%.

29.01.2021 відділом перерахунків пенсій №3 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви від 25.01.2021 щодо зміни загального процента розрахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» від заробітку з 60% на 90%.

Позивачка, вважаючи неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви від 29.01.2021 №78 щодо зміни загального процента розрахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» від заробітку з 60% на 90 %,, звернулася до суду з позовом.

Приймаючи рішення про залишення адміністративного позову без задоволення, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості заявлених вимог позивачки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, до 01.05.2016 року суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, визначалися Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. №3723-XII (далі по тексту - Закон №3723-XII).

Приписи ст. 37-1 Закон №3723-XII до 01.01.2015 р. передбачали, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 р. №76-VIII було викладено ст.37-1 Закону №3723-XII у новій редакції відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, з урахуванням наведеного вище, законодавством було передбачено, що повноваження щодо перерахунку призначених пенсій державним службовцям з 01.01.2015 було делеговано Кабінету Міністрів України.

10.12.2015 року було прийнято Закон України "Про державну службу" №889-VIII (набрав чинності 01.05.2016), на підставі якого позивачка має право на пенсію за віком державного службовця, та який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до пунктів 10, 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу " у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до відповідача з заявою про перехід на інший вид пенсії згідно Закону України "Про державну службу", оскільки перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відповідачем прийнято рішення про переведення ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" та призначено пенсію державного службовця в розмірі 60% від сум її заробітку.

25.01.2021 позивач звернулась з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просила перерахувати пенсію, змінивши загальний процент розрахунку пенсії від заробітку з 60% на 90%, проте відповідачем 29.01.2021 було прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви від 25.01.2021 щодо зміни загального процента розрахунку пенсії згідно Закону України "Про державну службу" від заробітку з 60% на 90%.

Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач керувався приписами Постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", яка застосовується з 1 травня 2016 року та якою було затверджено Порядок призначення пенсії деяким категоріям.

Відповідно до п. 4 вказаного Порядку пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно, з урахуванням наведених вище висновків, пенсійний орган, застосувавши відсоток 60 при визначенні розміру пенсії позивачки при призначенні пенсії останньої, діяв правомірно, а тому відповідач дійшов обґрунтованого висновку в рішенні від 29.01.2021 року, яке є предметом оскарження, про те, що відсутні підстави для зміни позивачці загального проценту розрахунку пенсії згідно Закону України "Про державну службу" від заробітку з 60% на 90%.

При цьому, щодо доводів позивачки про те, що її пенсію належить виплачувати, виходячи із розрахунку 90% від сум заробітної плати, та доводів в обґрунтування цього в апеляційній скарзі про те, що відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, що набув чинності з 1 травня 2016 року, державні службовці, які на день набрання чинності цим законом обіймають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 попереднього Закону України «Про державну службу», мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 «старого» закону в порядку, визначеному для осіб, які мають не менше, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, то колегія суддів відхиляє такі доводи, оскільки на час звільнення позивачки з державної служби (01.12.2020 р), а також на час звернення останньої з заявою щодо перерахунку її пенсії, приписи ст.37 Закону України №3723-ХІІ передбачали та передбачають призначення пенсії в розмірі 60% суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 12.06.2018 року по справі №425/1006/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилання скаржниці на те, що поза увагою суду першої інстанції залишились висновки Великої Палати Верховного Суду України у зразковій справі №822/524/18 (Пз/9901/23/18) з аналогічного питання, а також посилання останньої у ході апеляційного перегляду даної справи на постанову Верховного Суду від 13.05.2021 року по справі №623/198/17, то колегія суддів вважає такі посилання помилковими, оскільки спірні правовідносини у даній справі не є аналогічними наведеним вище справам, що розглядалися Верховним Судом (Великої Палати Верховного Суду) та відповідно останнім не розглядалося питання щодо зміни процента розрахунку пенсії згідно Закону України "Про державну службу". Окрім того, Велика Палата Верховного Суду України в постанові від 13.02.2019 року у зразковій справі №822/524/18 дійшла висновків про право особи на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції по справі прийнято у спосіб, який не відповідає статті 22 Конституції України та ст. 37 Закону України «Про державну службу», якою передбачено проведення перерахунку пенсій державних службовців, є необґрунтованими та такими, що спростовуються наведеними вище висновками.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість вимог апеляційної скарги позивачки, а тому остання підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Як вбачається з ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність власних дій та рішень, що є предметом оскарження у даній справі.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги позивачки не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні суду.

Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін

З урахуванням вимог ст.139 КАС України, відсутні правові підстави для розподілу судових витрат у даній справі.

Оскільки, відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, і дана справа відноситься до справ незначної складності,, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 по справі №520/7189/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло