Справа № 420/15859/21
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Головного управління Національної поліції в Одеській області про закриття провадження у справі №420/15859/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул..Ак.Філатова, 15-А, м.Одеса, 65080) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просить:

витребувати у Головного управління Національної поліції в Одеській області на мою користь належне позивачу майно-грошові кошти у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США;

припинити бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо передачі позивачу належного йому майна - грошових коштів у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США та зобов`язати негайно повернути їх позивачу.

стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на його користь судові витрати у розмірі 5385 грн. 80 коп. (п`ять тисяч триста вісімдесят п`ять грн. 80 коп).

Ухвалою суду від 06.09.2021 року було відкрито провадження по справі.

21.09.2021р до суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження по справі в порядку ч.1 п.1 статті 238 КАС України, яке обґрунтовано тим, що питання про долю речових доказів по кримінальному провадженні повинне вирішуватися у порядку КПК України.

27.09.2021р до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача, в яких позивач доводи відповідача вважає необґрунтованими та просить відмовити в задоволенні зазначеного клопотання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.04.2011р. позивач подав заяву до БЗОВ ОРУ ДДСБЕЗ МВС України щодо вимагання з ньго грошових коштів у розмірі 20 000 доларів США у якості хабара (неправомірної вигоди) секретарем Южненської міської ради Одеської області Любiвим Д.В. і першим заступником міського голові м.Южне Одеської області Оносовим А.П. за вирішення питання, щодо воду у експлуатацію об`єкту нерухомостi нежитлового призначення та продовження терміну дійсності договору оренди земельної ділянки для його обслуговування у пляжній парковій зоні м.Южне Одеської області, за якою була порушена кримінальна справа №058 від 13.04.11 за ознаками злочину, передбаченого ст.15, ч.2 ст.368 КК України (в подальшому склад злочину було перекваліфіковано на ч.2 ст.368 КК України).

28.05.2015 прокуратурою Одеської області відомості по кримінальній справі внесені до ЄРДР за № 0000326 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.368 КК України.

Вказану суму грошових коштів спочатку було вилучено як речові докази, а згодом у опечатаному пакеті Слідчим управління ГУНП в Одеській області переданий на відповідальне зберігання до Южного ГРУ ПАТ «Приватбанк» на підставі Договору відповідального зберігання № 20200602COP004 від 02.06.20 мiж ГУНП в Одеській області (копія листу СУ №4/1-8869 вiд 16.07.21 додається) та АТ КБ «Приватбанк» та Додатку 1, як речові докази.

07.11.2019р. Слідчим управління Южненського ВП Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області МВС України прийнято постанову про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000326 від 28.05.2015р.

Після чого позивач звертався до слідчих органів ГУНП в Одеській області щодо повернення його майна, а саме грошових коштів у розмірі 20000 доларів США. Проте отримав відмову, у зв`язку з існуванням сумнівів щодо належності грошових коштів конкретному володільцеві, так як в матеріалах КП відсутні будь-які документи щодо надання безпосередньо позивачем зазначених грошових коштів.

Що стало підставою звернення позивача до суду.

Згідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Підставою даного позову є бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо передачі позивачу належного йому майна - грошових коштів у розмірі 20 000 доларів США вилучених як речових доказів у кримінальному провадженні за №0000326 від 28.05.2015 року.

Суд зазначає, що з приводу подібних спірних правовідносин свою позицію у рішенні від 23.05.2001 року №6-рп/2001 висловив Конституційний Суд України, який зазначив, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року у справі № 19-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини) зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності, правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань.

В цьому ж рішенні Конституційний Суд наголосив, що здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі.

Таким чином правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб`єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

Згідно з частиною першою статті 1, частиною першою статті 4 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено параграфом 1 глави 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Так судом встановлено, що 07.11.2019р. Слідчим управління Южненського ВП Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області МВС України прийнято постанову про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000326 від 28.05.2015р.

Відповідно до норм ст.283 КПК України, закриття кримінального провадження є однією з форм закінчення досудового розслідування, що означає повне припинення процесуальної діяльності в даному кримінальному провадженні слідчим, прокурором, слідчим суддею і подальше таке провадження є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована у встановленому КПК України порядку лише прокурором або слідчим суддею.

Згідно з ч.9 ст.100 КПК України у разі закриття кримінального провадження на стадії розслідування питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду за клопотанням слідчого чи прокурора, а на стадії судового розгляду - судом.

Тому, відповідно до приписів ч.9 ст.100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке подається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу . При цьому вказаною нормою визначено які рішення щодо долі речових доказів може прийняти суд та процедура розгляду даного питання, яка здійснюється в порядку, передбаченому ст.ст. 171-174 КПК України .

У межах спірних правовідносин позивач і відповідач діють як учасники кримінального провадження, права і обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

Вказаний висновок узгоджується із правовим висновком, який викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 808/3351/17.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, яка є судом, визначеним законом щодо визначення юрисдикції спорів, у межах спірних правовідносин позивач і відповідач діють як учасники кримінального провадження, права і обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

Отже, вимоги позивача пов`язані не з управлінською діяльністю відповідача, а з діями та прийняттям рішення, порядок вчинення яких визначений кримінальним процесуальним законодавством України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31.03.2021 по справі №440/5875/20.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства .

Дослідивши матеріали справи , суд вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю, оскільки розгляд даної справи слід проводити в порядку КПК України.

Керуючись статтями 238, 243, 248, 256 КАС України, ст.7 Закону України "Про судовий збір", суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі №420/15859/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул..Ак.Філатова, 15-А, м.Одеса, 65080) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Повернути сплачений судовий збір шляхом стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подачу адміністративного позову, який було сплачено згідно квитанції №ПН2862 від 30.08.2021 року у розмірі 5385,80 грн. (п`ять тисяч триста вісімдесят п`ять) гривень 80 копійок.

Роз`яснити, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 15-денного строк з дня її отримання шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку, передбаченому п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко

.