Справа № 640/19122/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

18 жовтня 2021 року м. Київ№ 640/19122/19
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Собі» до державного реєстратора Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси» Ісаєва Володимира Володимировича, Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Міністерство юстиції України, ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Собі» (далі - позивач, ТОВ «Собі») з позовом до Державного реєстратора Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси» Ісаєва Володимира Володимировича (далі - відповідач 1, Державний реєстратор Ісаєв В.В.), Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси» (далі - відповідач 2, Філія КП Київської обласної ради «Аквабіоресурси»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Міністерство юстиції України (далі - Мін`юст, третя особа 1), ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , третя особа 2), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним №44548930 від 11.12.2018, скасувати записи про право власності/внесення запису про скасування державної реєстрації прав власності за номером 29387818, розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 000, що внесені реєстратором Ісаєвим Володимиром Володимировичем Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач 1, приймаючи оскаржуване рішення, фактично провів подвійну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, тобто державний реєстратор належним чином не перевірив наявність вже зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, чим порушив вимоги пункту 5 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Також, позивач звертає увагу, що документ, який став підставою для прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення за своєю правовою природою не породжує жодних правових наслідків, а тому не може бути підставою для реєстрації за ОСОБА_1 права власності на майно, що належить позивачу. Крім того, станом на дату реєстрації переходу права власності до ОСОБА_1 - 11.12.2018, факт переходу якої зареєстровано реєстратором Ісаєвим Володимиром Володимировичем, акредитація Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси» 21.11.2018 була скасована Міністерством юстиції України. Як наслідок, позивач вважає, що вищевказана реєстраційна дія була зареєстрована державним реєстратором Ісаєвим Володимиром Володимировичем (Філія комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси») без належних на те правових підстав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.11.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачі не скористалися наданим їм правом на подання до суду відзивів, а також не повідомили суд про причини неможливості їх подання, з огляду на що, суд звертає увагу на положення частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Крім того, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина шоста статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України).

Від представника третьої особи 1 через канцелярію суду 12.12.2019 надійшли письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, в яких Мін`юст просить винести законне та обґрунтоване рішення з урахуванням інтересів держави та керуючись нормами матеріального та процесуального права.

Третя особа 2 не скористалася наданим їй правом на подання до суду письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог, а також не повідомила суд про причини неможливості їх подання.

Розглянувши подані учасниками справи документи, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 591/6396/16-а.

Як вбачається з матеріалів справи, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 09.04.2004 за реєстровим №5904п зареєструвало за товариством з обмеженою відповідальністю спільне українсько-американське підприємство з іноземними інвестиціями «Собі» нежилий будинок (літ. В), загальною площею 430,5 кв.м., розташований в м. Києві по вул. Січневого повстання за №3.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованих станом на 08.08.2016 номер інформаційної довідки: 65280349, нежилий будинок (літ. В), загальною площею (кв.м.): 430,5, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Мазепи Івана, будинок 3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82), на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дмуха Б.Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30826465 від 08.08.2016, зареєстровано на праві приватної власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Собі», який є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-американського підприємства з іноземними інвестиціями «Собі».

Вимогами у цій справі є скасування рішення державного реєстратора Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси» Ісаєва В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на двоповерхову будівлю, яка складається з першого поверху літ. А1 площею 215,5 кв.м. та другого поверху літ. А2 площею 215,0 кв.м., загальною площею 430,5 кв.м., розташованої за адресою: вул. Мазепи Івана (вул. Січневого повстання), буд. 3в (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Тобто, предметом розгляду в цій справі є не стільки рішення відповідача як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки законність набуття третьою особою 2 права власності на нерухоме майно, яке, як стверджує позивач, належить йому на праві власності, що свідчить про приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Поряд з цим, слід зазначити, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права, має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача щодо вільного володіння, користування та розпорядження спірним майном. Оскільки позивач не був заявником стосовно реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно за іншою особою, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на рухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постановах від 04 квітня 2018 року у справі №817/1048/16, від 18 квітня 2018 року у справі №804/1001/16, від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 23 січня 2019 року у справі № 821/1297/17, від 21 серпня 2019 року у справі № 805/2857/17-а під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Також, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 2140/1950/18, такий критерій визначення юрисдикції спору, як наявність порушень вимог чинного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав на майно, не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою.

Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства.

Отже, у зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано аналогічне право. А тому такі спори мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

У постанові від 05 грудня 2018 року у справі №757/1660/17-ц Велика Палата Верховного Суду сформувала висновок, відповідно до якого розгляд одного спору про право на нерухоме майно або про його обтяження чи вирішення цього спору за правилами цивільного або господарського судочинства не є підставою вважати публічно-правовим і розглядати за правилами адміністративного судочинства інший спір - про скасування рішення чи запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно або його обтяження, прийнятого державним реєстратором чи внесеного ним до відповідного державного реєстру на користь одного з учасників цивільної або господарської справи під час її розгляду чи після її вирішення. Ці спори залежно від суб`єктного складу теж мають розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства.

Суд зазначає, що даний спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, оскільки існує спір про право. Спірні правовідносини стосуються набутого ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, і в разі скасування оскаржуваного рішення, майнові права цієї особи можуть бути порушені, тому цей спір не є публічно-правовим.

Зважаючи на заявлені вимоги позивача, фактичні обставини справи, судову правозастосовну практику, яка склалася за наслідками розгляду справ за подібних спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що ця справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та з огляду на суб`єктний склад має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 238, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Собі» до державного реєстратора Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси» Ісаєва Володимира Володимировича, Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Міністерство юстиції України, ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.ст. 295-297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко