Справа № 200/4132/21
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 р. Справа№200/4132/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Ушенка С.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНСБУД" (; 84293, Донецька обл., м.Дружківка, смт. Олексієво-Дружківка, вул. О.Тихого, буд. 90) до Державної служби України з безпеки на транспорті (; 03135, м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 14) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.12.2020 № 177688, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНСБУД" звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.12.2020 №177688.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22 грудня 2020 року Східним міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки винесена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 177688, якою на підставі акту від 20.11.2020 № 262549 за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» до ТОВ «Альянсбуд» застосовано штраф у сумі 34000 грн. Зазначає, що в порушення положень Порядку № 1567 відповідачем стосовно позивача не складався акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, будь-які повідомлення про розгляд справи про порушення в органі державного контролю до позивача не надходили та уповноважені особи не отримували такі повідомлення під розписку. Крім того, позивач звертає увагу на те, що правовою підставою застосування штрафу зазначено абзац 16 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до якої за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В свою чергу позивач зазначає, що автомобільним транспортом позивача не були допущені вказані порушення. Враховуючи наведене, позивач вважає, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.12.2020 № 177688 є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

В матеріалах справи наявний відзив відповідача на позовну заяву, вмотивований тим, що за наслідками перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами відповідача за результатами здійснення габаритно-вагового контролю було складено акт №262549 від 20.11.2020, яким зафіксовано факт перевищення позивачем встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-ІІІ, далі за текстом - Закон №2344-111). Враховуючи, що позивач зареєстрований у Донецькій області, акт № 262549 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 20.11.2020 разом із повідомленням №97432/23-2/24-20 від 11.12.2020 направлені поштою відповідно до списку № 2962 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, позивача було викликано на 22.12.2020. За результатами розгляду справи прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 177688 від 22.12.2020 за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та відповідно до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф.

За доводами відповідача, Управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області при прийнятті оскарженого рішення дотримані всі вимоги чинного законодавства та, відповідно, останній діяв у порядку та у спосіб, що передбачені законодавством України.

25 травня 2021 року позивачем надана відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачем не доведено перевищення позивачем встановлених законодавством вагових норм, а талон про зважування не є доказом, який підтверджує вказані обставини. Крім того, відповідачем не надано свідоцтво про повірку ваг та інших доказів на підтвердження перевищення позивачем вагових норм, не надано щотижневий графік проведення рейдових перевірок, а направлення на рейдову перевірку від 20.11.2020 № 011711 не містить таких даних. Вважає, що суб`єкт владних повноважень прийняв оскаржувану постанову з порушенням права позивача на участь у розгляді справи про накладання штрафу, що, за обставин цієї справи, зумовило помилку при встановленні фактичних обставин та прийняття необґрунтованого рішення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.04.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 14.06.2021 розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 13.07.2021.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі на тридцять днів. Підготовче засідання відкладене на 09 вересня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.09.2021 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 23.09.2021.

У визначений день учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Враховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не з`явились, суд, у відповідності до приписів ч. 9 ст. 205 КАС України, здійснює судовий розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНСБУД» зареєстровано в якості юридичної особи 23.06.2010 за № 0000827 за адресою: вул. О. Тихого, буд. 90, смт. Олексієво - Дружківка, м. Дружківка, Донецька область, 84293, та включено до ЄДРПОУ за №37155434.

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

На підставі графіку проведення рейдових перевірок Східного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки в період 16.11.2020 - 22.11.2020 (а.с. 136) та направлення на рейдову перевірку від 20.11.2020 № 011711 працівниками Східного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки 20.11.2020 проведена рейдова перевірка а/д Н-15 «Запоріжжя - Донецьк» 176 км (а.с. 57).

Відповідно до п.п. 3, 4 Порядку зупинення транспортних засобів, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою КМУ № 422 від 20.05.2013, працівниками Східного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки 20.11.2020 було зупинено транспортний засіб, що належить ТОВ "АЛЬЯНСБУД", марки SHACMAN, номерний знак НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та проведено перевірку, за результатами якої складено акт № 262549 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 61).

Під час перевірки виявлено порушення правил перевезення вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевищенні вантажу без відповідного дозволу, що є порушенням абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

З акту № 262549 від 20.11.2020 вбачається, що водій ОСОБА_1 з актом ознайомлений, про що свідчить особистий підпис водія.

Також співробітниками Східного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №038872, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0022449, розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу (а.с. 58-60).

Листом від 11.12.2020 № 97432/23-2/24-20 Східне міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки повідомило позивача, що при здійсненні контролю у належному йому транспортному засобі НОМЕР_1 були виявлені порушення законодавства про автомобільний транспорт. У відповідності до п.п. 25, 26 Порядку № 1567 представник ТОВ "АЛЬЯНСБУД" був запрошений до розгляду справи до Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 22.12.2020 з 9:30 до 14:00. В додатку до листа долучений вищенаведений акт про проведення перевірки № 262549 від 20.11.2020 (а.с. 65).

Згідно сформованого списку № 2962 поштових відправлень вбачається, що відповідачем в адресу ТОВ "АЛЬЯНСБУД" 15.12.2020 направлено запрошення на комісію для розгляду справи та акт перевірки № 252000 рекомендованим лисом з повідомленням, номер трекінгу 719 (а.с. 66-67).

Згідно роздруківки з сайту «Укрпошти» «track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html» розділ «Відстеження» встановлено, що поштове відправлення номер трекінгу 719 16.01.2021 повернуто за зворотньою адресою (а.с. 127).

22.12.2020 постановою в.о. начальника Східного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу № 177688 на позивача накладено штраф в сумі 34000 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 9).

Листом від 23.12.2020 № 101149/27.2/24-20 на адресу позивача направлено повідомлення про сплату штрафу та постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 177688 від 22.12.2020 рекомендованим листом з повідомленням (а.с. 54).

Згідно сформованого списку № 119 поштових відправлень вбачається, що відповідачем в адресу ТОВ «АЛЬЯНСБУД» від 24.12.2020 направлені постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 177688 від 22.12.2020 та повідомлення про сплату штрафу (а.с. 68-70).

Відповідно до інформації з сайту «Укрпошти» «track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html» розділ «Відстеження» встановлено, що поштове відправлення номер трекінгу 327 30.01.2021 повернуто за зворотньою адресою.

Позивач, не погодившись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу № 177688 від 22.12.2020, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірним питанням у даній справі є правомірність прийняття відповідачем постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10.04.2020 №177164.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Вказаний закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так, на виконання вимог абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10 вересня 2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Постанова № 103).

Відповідно до п. 1 Постанови № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пп. 1 п. 4 Постанови № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до п. 8 Постанови № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 №196-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» та наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 09.09.2020 №340 «Про упорядкування структури Укртансбезпеки» управління Укртрансбезпеки у Донецькій області та управління Укртрансбезпеки у Луганській області реорганізовано шляхом приєднання до Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Водночас пунктом 3 вказаного розпорядження встановлено, що територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам, що утворюються.

В силу вимог пп. 15, 27 п. 5 Постанови № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Водночас процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За приписами п. 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відтак, саме на Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, в тому числі державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Статтею 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344) визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про транспорт» від 10.11.1994 № 232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 2344 основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Згідно ч. 3 вказаної статті державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту реалізується шляхом проведення центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування економічної, тарифної, науково-технічної та соціальної політики, ліцензування, стандартизації та сертифікації на автомобільному транспорті, задоволення потреб автомобільного транспорту в паливно-енергетичних і матеріально-технічних ресурсах і транспортних засобах.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567.

Пунктами 12, 14 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Пунктами 16, 17 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Під час проведення рейдової перевірки можливе: застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис «Укртрансбезпека»; використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою; здійснення габаритно-вагового контролю; використання засобів аудіо- та відеотехніки для запису процесу перевірки; використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення.

Рейдова перевірка проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення.

Зупинення транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог пункту 15 Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів.

Приписами п.п. 20, 21 Порядку № 1567 передбачено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до ч. 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» (далі - Закон №2862-IV) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень статті 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

За змістом абзацу шістнадцятого частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, перевізник повинен дотримуватись і технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на вісь.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (надалі - Порядок).

Підпунктом 4 пункту 2 наведеного Порядку визначено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (пункт 3 Порядку № 879).

Пунктом 4 Порядку № 879 передбачено, що робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Власники (балансоутримувачі) пунктів габаритно-вагового контролю здійснюють фінансування робіт (послуг) з їх утримання, обслуговування та забезпечення функціонування.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (пункт 6 Порядку № 879).

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (пункт 18 Порядку).

Відповідно до пункту 12 Порядку вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно пункту 13 Порядку під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Згідно пункту 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (з наступними змінами та доповненнями), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (з наступними змінами та доповненнями), визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Судом встановлено, що на виконання вимог п. 12 Порядку № 1567 16 листопада 2020 року в.о. начальника Східного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки Леонідом Котляровим затверджено графік проведення рейдових перевірок у період 16.11.2020 - 22.11.2020 (а.с. 136) та складено направлення на рейдову перевірку № 011711 від 20.11.2020 для проведення рейдової перевірки транспортних засобів, місце вантаження та розвантаження вантажних автомобілів а/д Н-15 "Запоріжжя - Донецьк" км 176 з 20.11.2020 до 21.11.2020 (а.с. 135).

Як зазначалось судом вище, 20.11.2020 у пункті габаритно-вагового контролю на а/д Н -15 "Запоріжжя - Донецьк" км 176 посадовими особами Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , марки SHACMAN, номерний знак НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , що належить ТОВ "АЛЬЯНСБУД" і підтверджується товарно-транспортними накладними № 2011/14 від 20 листопада 2020 року та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 62-63).

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки SHACMAN, номерний знак НОМЕР_1 , який відбувався 20.11.2020 о 13 год. 35 хв., встановлено, що повна маса транспортного засобу становила - 48450 кг (48,45 т), що підтверджується талоном № НОМЕР_3 зважування транспортного засобу (а.с. 55).

Відповідно до акту про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів № 038872 від 20.11.2020 та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 20.11.2020 № 0022449 позивачем допущено перевищення нормативно допустимої повної маси транспортного засобу, замість допустимих 40 т фактична маса транспортного засобу складала 48,45 т, перевищення вагових обмежень на задню здвоєну вісь замість допустимих 16 т навантаження становило 18,7 т (а.с. 58-59).

Посилання позивача на ненадання відповідачем щотижневого графіку проведення рейдових перевірок та відсутність направлення на проведення рейдової перевірки суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами адміністративної справи та встановленими обставинами спірних правовідносин.

З огляду на вказані обставини суд наголошує, що проведення перевірки 20 листопада 2020 року на а/д Н -15 "Запоріжжя - Донецьк" км 176 здійснено у відповідності до вимог, визначених чинним законодавством, тобто за наявності у працівників Східного міжрегіонального Управляння Укртрансбезпеки графіку проведення рейдових перевірок у період з 16.11.2020 - 22.11.2020 та направлення на проведення рейдової перевірки №011711 від 20 листопада 2020 року.

Стосовно посилань позивача на те, що здійснення габаритно-вагового контролю відбувалося на невизначеному, несертифікованому обладнанні, а документи не містять характеристик вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, суд зазначає наступне.

Як передбачено пунктом 16 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю, що і було здійснено посадовими особами Східного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки 20.11.2020.

Відповідно до пп. 2 п. 2 Порядку №879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 4 Порядку № 879 встановлено, що робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 1 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 № 1007/1207, він визначає процедуру взаємодії посадових осіб Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів (далі - посадові особи Укртрансінспекції), працівників відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху (далі - відповідні підрозділи МВС), а також служб автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі та підприємств, визначених у встановленому законодавством порядку (далі - служби автомобільних доріг), під час організації та проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - транспортні засоби) під час проїзду автомобільними дорогами загального користування.

Пунктом 2 Порядку № 1007/1207 визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування здійснюється відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух", "Про автомобільні дороги", "Про міліцію", Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів), Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок здійснення габаритно-вагового контролю).

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС (п. 3 Порядку № 1007/1207).

Згідно п. 4 зазначеного Порядку посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:

1) визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

2) розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів;

3) здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422;

4) видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1);

5) складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

6) у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС;

7) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2);

8) реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів (додаток 3);

9) при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку;

10) у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до п. 5 Порядку працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю:

1) здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху;

2) здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом;

3) у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.

Служби автомобільних доріг погоджують графіки та місця проведення габаритно-вагового контролю, а також здійснюють фінансування робіт з обслуговування та забезпечення функціонування пунктів габаритно-вагового контролю (п. 6 ).

З аналізу Порядку № 879 та Порядку № 1007/1207, які були чинні на час проведення перевірки позивача, випливає, що проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується, зокрема, територіальними органами Укртрансбезпеки та службами автомобільних доріг в областях.

Так, 20.11.2020 на ділянці а/д Н-15 "Запоріжжя - Донецьк" 176 км здійснено зважування транспортного засобу марки SHACMAN, номерний знак НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 .

За результатами зважування транспортного засобу ДП Донецький облавтодор сформовано талон № 08974 про зважування транспортного засобу державний номер НОМЕР_1 (а.с. 55).

Судом встановлено, що здійснення транспортного засобу марки SHACMAN, державний номер НОМЕР_1 проведено за допомогою ваг, що перебувають на обліку у ДП Донецький облавтодор, які відповідно до Порядку № 879 та № 1007/1207 мають повноваження разом з посадовими особами Укртрансбезпеки проводити зважування транспортних засобів.

Відповідачем до матеріалів справи долучено Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 34-00/1633 від 10.07.2020, яким підтверджено, що засіб вимірювальної техніки - ваги пересувні автоматичні типу CHEKLODE FREEWEIG зав. № 008216, виробник "СENTRAL WEIGHING" (Англія), відповідає вимогам ГОСТ 29329-92 "Ваги для статичного зважування. Загальні технічні вимоги". Свідоцтво чинне до 10 липня 2021 року (а.с. 136).

Позивач наполягає на тому, що з матеріалів, долучених відповідачем до відзиву на позовну заяву, не можливо встановити, що саме вагами пересувними автоматичними типу CHEKLODE FREEWEIG зав. № 008216, виробник "СENTRAL WEIGHING", проведено зважування.

Суд погоджується, що дійсно ані талон зважування № 08974, ані довідка № 00224449 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 20.11.2020, ані акт перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 20.11.2020 не містять інформацію про ваги на яких здійснювалось зважування транспортного засобу, проте, суд зазначає, що чинне законодавство не містить вимог щодо зазначення характеристик вагового обладнання в вищезазначених документах.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 13 Порядку N 879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 № 255 затверджено Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування (далі - Вимоги).

За приписами пунктів 1-3, 8 розділу ІІ Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 № 255, габаритно-ваговий контроль пересувними пунктами здійснюється на спеціально обладнаних ділянках доріг I - IV категорій. Пересувний пункт габаритно-вагового контролю влаштовується на автомобільних дорогах загального користування з урахуванням параметрів видимості для певної категорії дороги згідно з вимогами ДБН В.2.3-4:2015 Автомобільні дороги. Частина I. Проектування. Частина II. Будівництво у спеціально обладнаних для проведення габаритно-вагового контролю місцях або на майданчиках для відпочинку, стоянках та майданчиках для короткочасної зупинки автомобілів, обладнаних перехідно-швидкісними смугами. Пересувний пункт габаритно-вагового контролю повинен мати: 1) позначення відповідними тимчасовими дорожніми знаками; 2) рівну поверхню із поздовжнім та поперечним ухилом Ј 3 проміле; 3) тверде покриття (асфальтобетонне або цементобетонне) без деформацій дорожнього одягу; 4) ширину не менше ніж 7,0 м. Вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.

Отже, законодавець обмежив використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Крім того водій транспортного засобу, який під час перевірки виступав представником позивача, не був позбавлений можливості отримати інформацію щодо справного стану обладнання, на якому здійснено ваговий контроль, та проведення повірки (метрологічна атестація) такого приладу для вимірювання, оскільки документи на ваги завжди знаходяться у пункті здійснення габаритно-вагового контролю та надаються всім водіям для ознайомлення.

Суд вказує на те, що Порядком №879 передбачено право водія транспортного засобу відмовитись від проходження габаритно вагового контролю.

Згідно п. 25 Порядку №879, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів складають акт за формою, встановленою Мінінфраструктури, з оперативним повідомленням уповноваженого підрозділу Національної поліції.

При цьому позивачем не надано суду доказів того, що водій транспортного засобу не був обізнаний щодо приладу, яким здійснено зважування транспортного засобу, а також доказів його відмови від проведення зважування транспортного засобу через несправність та/або непроведення повірки відповідного обладнання.

Суд зауважує, що згідно положень Порядку № 879 саме довідка про здійснення габаритно-вагового контролю є документом, що підтверджує здійснення габаритно-вагового контролю.

Щодо посилань позивача на відсутність у талоні зважування інформації про марку, модель, дату останньої повірки ваг, відомостей про особу, яка проводила зважування, та її підпис, суд вважає їх безпідставними з огляду на те, що талон зважування формується в автоматичному режимі, містить дату та час зважування, державний номер транспортного засобу, який зважувався, та режим зважування. При цьому вказаний талон не містить місця для підпису працівника та водія, а також для зазначення моделі та марки автомобіля, що унеможливлює, на переконання суду, визначення у ньому зазначеної інформації. Крім того, суд зауважує, що зазначення такої інформації, на відсутність якої посилається позивач, діючими нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини, не передбачено,

Враховуючи наведене, зазначений талон у сукупності з іншими документами, складеними уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки (акти, довідка), в яких відображені результати габаритно-вагового контролю, на думку суду, є неналежними доказами у спірних правовідносинах.

Суд також не бере до уваги твердження позивача про те, що законодавством не встановлена Методика зважування, яка б надавала можливість достовірно встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з порушенням вагових параметрів. Натомість суд зазначає, що відсутність такої методики не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, та обов`язку по внесенню плати за це.

Аналогічну правову позицію щодо відсутності потреби в використанні відповідної методики виклав Верховний Суд України в постанові від 02.08.2018 у справі № 820/1420/17.

Надаючи оцінку твердженням позивача про те, що йому не було вручено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 00224449, суд зазначає, що під час перевірки водій ОСОБА_1 ознайомлювався із документами, які складалися відповідачем, надавав документи на їх вимогу, про що свідчить підпис водія у акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 038872 від 20.11.2020.

За таких обставин наведені твердження не утворюють підстав для скасування спірної постанови.

Щодо твердження позивача про те, що відповідачем було несвоєчасно повідомлено його про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Судом встановлено, що цей строк відповідачем дотримано.

Пунктом 26 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Так, пунктом 26 Порядку №1567 передбачено два способи повідомлення: під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. При цьому вказаною нормою не визначено строк завчасності такого повідомлення. Тому суд визнає, що цей строк повинен бути розумним та забезпечити суб`єкту господарювання можливість підготуватися до розгляду справи. Разом з тим, наведене можливе лише за умови добросовісної поведінки як суб`єкта владних повноважень щодо направлення рекомендованого листа, так і суб`єкта господарювання щодо його отримання та реалізації свого права на участь в розгляді справи.

Пунктом 27 Порядку № 1567 передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Судом встановлено, що листом від 11.12.2020 № 97432/23-2/24-20 Східне міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки повідомило позивача, що при здійсненні контролю у належному йому транспортному засобі НОМЕР_1 були виявлені порушення законодавства про автомобільний транспорт та у відповідності до п.п. 25, 26 Порядку № 1567 представника ТОВ "АЛЬЯНСБУД" було запрошено до розгляду справи до Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 22.12.2020 з 9:30 до 14:00. До листа долучений вищенаведений акт про проведення перевірки додержання вимог № 262549 від 20.11.2020.

Відповідно до сформованого списку № 2962 поштових відправлень вбачається, що відповідачем в адресу ТОВ "АЛЬЯНСБУД" 15.12.2020 направлено запрошення на комісію для розгляду справи та акт перевірки № 262549 рекомендованим листом з повідомленням, номер трекінгу 719.

Згідно з інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень на Офіційному сайті "Укрпошта" копію повідомлення направлено на адресу позивача 15 грудня 2020 року, 16 грудня 2020 року повідомлення надійшло до відділення зв`язку, проте 18 грудня 2020 року повідомлення не було вручене позивачеві під час доставки.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позивач мав можливість отримати дане повідомлення з 16 грудня 2020 року, проте вказаним правом не скористався. Разом з тим, відповідач виконав свій обов`язок щодо направлення рекомендованого повідомлення позивачу і це повідомлення було отримано підприємством пошти 16 грудня 2020 року, тобто за 6 днів до розгляду справи 22 грудня 2020 року.

Суд вважає, що цей строк був розумним і достатнім для підготовки позивача до розгляду справи за умови отримання ним вказаної кореспонденції. Разом з тим суд зазначає, що відповідач не може нести відповідальність за безпосереднє доставлення кореспонденції позивачу, оскільки ці функції виконує підприємство поштового зв`язку, а також не може нести відповідальність і в тих випадках, коли позивач сам не отримує поштової кореспонденції.

Суд також враховує, що порушення мало місце 20 листопада 2020 року, про що достовірно було відомо водію позивача ОСОБА_1 , а, отже, позивач мав можливість вживати заходи щодо захисту від можливого притягнення до відповідальності, у т.ч. шляхом отримання документів, подання звернень до відповідача тощо. Це обумовлює відповідну добросовісну поведінку й самого позивача, зокрема й щодо отримання ним кореспонденції, прояву інтересу до руху та ходу розгляду вказаної справи.

Суд зазначає, що Порядок №1567 не містить конкретних вимог щодо строку повідомлення позивача про початок розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Суд бере до уваги, що Порядок № 1567 чітко окреслює характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників діяти сумлінно. Це виявляється в добросовісному ставленні до наявних прав і їх реалізації таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок і зайвих зволікань) виконання обов`язків, установлених законом.

В даному випадку позивач мав вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати в повному обсязі наявні засоби та можливості для своєчасного отримання кореспонденції. Крім того, лише на позивача покладено обов`язок отримання цієї кореспонденції, а тому твердження позивача, що відповідач є відповідальною особою щодо вручення поштового відправлення до моменту вручення такого відправлення позивачу, є помилковим тлумаченням норми закону.

Отже, свідоме неотримання кореспонденції, яка направлялася відповідачем на офіційну адресу позивача, щодо правильності якої позивач не заперечує, та, в подальшому, посилання позивача на те, що відповідач не повідомив його про дату, час та місце розгляду справи, що є порушенням норм Порядку №1567, є підґрунтям для твердження про відсутність в цій частині порушення прав позивача.

Тому суд вважає, що наведені у позові доводи та аргументи щодо несвоєчасного повідомлення відповідачем позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт не можуть бути підставами для скасування постанови, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем Порядку № 1567 та Закону України «Про поштовий зв`язок».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11 лютого 2020 р. по справі № 820/4624/17.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомив позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, але через неявку уповноваженої особи суб`єкта господарювання правомірно розглянув справу без його участі.

Таким чином, зазначене у своїй сукупності спростовує доводи позивача щодо відсутності з його боку порушення ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) та Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Всі основні аргументи та докази, на яких ґрунтувалися доводи та заперечення сторін і які були надані до суду, судом розглянуто та оцінено в розрізі норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що відповідач при прийнятті спірної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством. Доводи позивача не спростовують правомірності спірної постанови відповідача та не дають суду підстав для визнання її протиправною.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність прийняття постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.12.2020 № 177688, а, отже, позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, питання щодо судових витрат не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНСБУД» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.12.2020 № 177688, - відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 11 жовтня 2021 року.

Суддя С.В. Ушенко