Справа № 160/7599/21
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 160/7599/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року (суддя Луніна О.С.) у справі № 160/7599/21 за позовом ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Межиріцької сільської ради від 30 березня 2021 року № 366-6/VІІІ Про відмову у наданні дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо приватизації земельної ділянки комунальної власності з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства розташованого на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району;

- зобов`язати Межиріцьку сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо приватизації земельної ділянки комунальної власності з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території Межиріцької сільської ради (Межиріцька сільська об`єднана територіальна громада).

Також позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,0грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року позов задоволено.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції відмовив позивачу у стягненні на його користь витрат на правничу допомогу.

Суд першої інстанції виходив з того, що хоча позивачем і було надано докази щодо обсягу наданих послуг, але доказів їх вартості, що сплачена, суду надано не було.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення суду в цій частині скасувати та прийняти нову постанову про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,0грн. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про те, що стягненню підлягають лише витрати на правничу допомогу, які фактично стороною понесенні. Позивач зазначає, що

положення КАС України передбачають можливість стягнення як фактично понесених витрат на правничу допомогу так і витрат на правничу допомогу, які будуть понесені стороною у зв`язку із розглядом справи. У спірному випадку, як зазначає позивач, сторони договору про надання правничої допомоги узгодили, що гонорар сплачується протягом трьох місяців з дати підписання акту наданих послуг і вказаний строк, на час ухвалення рішення судом першої інстанції, не сплив.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Так встановлені обставини справи свідчать про те, що з метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з Адвокатським об`єднанням Бірюк, Мігульов і партнери договір про надання правової допомоги №17/02-7 від 17.02.2021р.

Згідно п.4.2 Договору, вартість послуг Об`єднання за цим Договором, обумовлюється та погоджується Сторонами під час його укладання, з урахуванням орієнтовної вартості (тарифу) послуг, зазначених у Додатку №1 до цього Договору. При визначені розміру винагороди (гонорару) Сторонами враховується складність дорученої Об`єднанню справи, фінансовий стан Клієнта, а також інші істотні обставини.

Додатком №1 до Договору №17/02-7 затверджено Перелік та орієнтовна вартість послуг з надання професійної правової допомоги.

12 травня 2021 року між Сторонами складено звіт про виконання Договору відповідно до якого Об`єднанням надано послуги на загальну суму 10 000,0грн., з яких: вивчення порушеного Клієнтом питання, ознайомлення з первинними документами, проведення аналізу нормативно-правової бази (1 година помічник адвоката) 750,0грн.; проведення огляду, аналізу та узагальнення судової практики у справах, що за предметом співпадають зі справою, дорученої Клієнтом (2 години помічник адвоката) 1500,0грн.; підготовка письмових доказів до позовної заяви (2 години помічник адвоката) 1500,0грн.; підготовка та подання позовної заяви до суду (5 годин помічник адвоката) 4000,0грн., (1 година адвокат) 2250,0грн.

Цього ж дня між Сторонами складено Акт приймання-передачі послуг на суму 10 000,0грн.

Відповідно до п.4.9 Договору Клієнт сплачує гонорар Об`єднанню протягом трьох місяців з дати підписання Акту наданих послуг.

Частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Отже, з огляду на положення ст..134 КАС України стягненню підлягають не лише фактично понесені витрати у зв`язку із наданням правничої допомоги, а і ті витрати, які підлягають сплаті.

З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з аргументами позивача про те, що оскільки сторонами Договору про надання правової допомоги визначено умови сплати гонорару, відповідно до яких гонорар сплачується протягом трьох місяців з дати підписання Акту наданих послуг, і цей строк на час ухвалення судом першої інстанції рішення не настав, то суд першої інстанції безпідставно відмовив у відшкодування витрат на правничу допомогу з тих підстав, що суду не було надано доказів фактичної оплати вартості послуг правничої допомоги.

В той же час, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що КАС України передбачає можливість відшкодування стороні витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу. Тобто, стороні відшкодовуються ті витрати, які вона фактично понесла у зв`язку з розглядом справи, або ті витрати, які вона понесе у зв`язку з розглядом справи, у спірному випадку, у зв`язку з наданням правничої допомоги.

Як зазначено вище, позивачем на час розгляду справи судом першої інстанції такі витрати понесені не були, оскільки умовами Договору про надання правничої допомоги визначено час протягом якого сплачується гонорар (п.4.9 Договору). На час перегляду справи судом апеляційної інстанції визначений п.4.9 Договору строк сплив, але позивачем не надано доказів того, що ним такі витрати фактично понесені, або доказів того, що сторонами змінено умови Договору, в частині порядку оплати наданих послуг.

Отже, враховуючи умови Договору про надання правової допомоги, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу, оскільки суду не було надано доказів того, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу або доказів того, що такі витрати будуть ним понесені в майбутньому.

Крім цього, суд апеляційної інстанції, за наслідками дослідження Звіту про виконання Договору, приходить до висновку про необґрунтованість визначеної вартості тих видів послуг, які, виходячи із вказаного документа, були надані позивачу.

Так, як зазначено вище, вартість послуг визначається з урахуванням орієнтовної вартості (тарифу) послуг, зазначених у Додатку №1 до цього Договору (п.4.2 Договору)

Додатком №1 до Договору №17/02-7 затверджено Перелік та орієнтовна вартість послуг з надання професійної правової допомоги.

За №2 в Звіті про виконання Договору зазначено такий вид послуг як проведення огляду, аналізу та узагальнення судової практики у справах, що за предметом співпадають зі справою, дорученої Клієнтом. Згідно із Звітом витрачений час на надання такої послуги становить 2 години, а вартість 1500,0грн. При цьому, таку послугу надавав помічник адвоката.

У свою чергу, п.26 Додатку №1 до Договору №17/02-7 передбачено вартість такої послуги 300-700грн за 1 годину роботи адвоката.

Отже, по-перше, вартість 2 годин витраченого часу на надання зазначеної послуги не може бути визначена у розмірі 1500,0грн., оскільки це суперечить п.26 Додатку. По-друге, оцінка вартості такої послуги, згідно Додатку, визначена за роботу адвоката, а не помічника адвоката, як про це зазначено у Звіті.

За №3 в Звіті про виконання Договору зазначено такий вид послуг як підготовка письмових доказів до позовної заяви. Згідно із Звітом витрачений час на надання такої послуги становить 2 години помічник адвоката, а вартість 1500,0грн.

В той же час, Додаток №1 до Договору не містить найменування та орієнтовну вартість такої послуги, що не дозволяє перевірити порядок формування вартості такої послуги.

За №№1,3 у Звіті зазначено про те, що послуги надаються помічником адвоката (за №3 такі послуги на суму 4000,0грн. надані помічником адвоката), але у пунктах 25, 28 відповідно до Додатку №1, не передбачено можливість надання таких послуг помічником адвоката, а не адвокатом.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість розрахунку вартості наданих послуг, при цьому, враховуючи і те, що в апеляційній скарзі позивач, без будь-якого обґрунтування, просить стягнути 8000,0грн. витрат на правничу допомогу, в той час, як у наданих документах вартість таких послуг визначена в 10000,0грн.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, в частині вирішеного питання щодо розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року у справі №160/7599/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст.329 КАС України.

Повний текст постанови складено 19.10.2021

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк