Справа № 320/8536/21
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8536/21 Головуючий у 1 інстанції: Леонтович А.М.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Сорочка Є.О.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія "Реформа" про стягнення штрафу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія"Реформа" про стягнення штрафу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 рок позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

08 жовтня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія "Реформа" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Згідно частини 2 статті 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що шестимісячний строк для звернення відповідача до адміністративного суду у спірних правовідносинах, визначений частиною другою статті 122 КАС України, не закінчився, а тому, дана позовна заява подана позивачем до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями частини другої статті 122 КАС України встановлено різні строки звернення до адміністративного суду для суб`єктів владних повноважень та для інших осіб.

Зокрема, абзацом другим вказаної частини визначено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Частиною третьою статті 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V) передбачено, що У разі несплати суб`єктом господарювання застосованої до нього штрафної санкції за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) протягом 15 календарних днів з дня вручення або направлення розпорядчого документа в порядку, передбаченому абзацами дванадцятим і тринадцятим частини дев`ятої статті 7 цього Закону, якщо розпорядчі документи не були оскаржені до органу державного нагляду (контролю) та/або в судовому порядку та залишені в силі, сума санкції стягується в судовому порядку.

З аналізу вищевказаних норм Закону № 877-V вбачається, що перебіг тримісячного строку звернення Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області до суду із позовом про стягнення суми штрафу, визначеного відповідною постановою вказаного органу, починається після спливу 15-денного строку з дня одержання суб`єктом господарювання копії відповідного рішення в судовому порядку.

Із позовної заяви вбачається, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області була проведена позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія "Реформа" з питань дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних врегульованих цін.

Перевіркою було виявлено порушення пп. 1-3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про ціни та ціноутворення» та ч. 11 ст. 4 Закону № 877-V.

Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області було прийнято рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни та ціноутворення від 18 березня 2021 року №20, яким до ТОВ "Керуюча Компанія "Реформа" застосовано штраф у розмірі 34 000,00 грн., який відповідач повинен був сплатити у 15-денний строк з дня отримання рішення.

Як стверджує позивач та не заперечувалося відповідачем, дане рішення надіслано ТОВ "Керуюча Компанія "Реформа" 19 березня 2021 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення за трек номером № 052 та вручено представникові відповідача 23 березня 2021 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Керуюча Компанія "Реформа" вказало, що не погодилось зі складеним Держпродспоживслужбою рішенням та 01 липня 2021 року скористалась своїм правом на оскарження рішення, звернувшись до Київської окружного адміністративного суду.

Вищевказане свідчить, що ТОВ "Керуюча Компанія "Реформа" у 15-денний з дня одержання рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 18 березня 2021 року №20 його добровільно не виконало.

Відтак, колегія суддів вважає, що підставою, яка надала позивачу право на пред`явлення позову щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення законодавства про ціни та ціноутворення є встановлення факту несплати відповідачем відповідного штрафу у 15-денний строк з дня отримання рішення про його накладення, тому, Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області набуло право звертатися до суду з відповідним позовом через 15 днів після отримання позивачем відповідного рішення, в даному випадку - з 07 квітня 2021 року.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 28 травня 2021 року у справі № 420/11261/20, прийнятою за схожих правовідносин.

Колегія суддів зазначає, що положеннями Закону № 877-V факт можливого оскарження суб`єктом господарювання в судовому порядку рішення про накладення штрафу не визначено обставиною, яка зупиняє дію відповідного рішення чи обов`язок щодо сплати накладеного ним штрафу.

Зазначений висновок, також, узгоджується з висновком Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеним у згаданій постанові від 28 травня 2021 року у справі № 420/11261/20.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що дана позовна заява подана позивачем до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.

Посилання суду першої інстанції на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26.02.2019 року у справі № 826/14908/18, колегія суддів вважає помилковим, оскільки, рішення у вказаній справі прийняті за різних обставин та стосуються відмінного правового регулювання (статті 74 Закону України «Про Національний банк України», пункт 3.5 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління НБУ від 08 лютого 2000 року № 49).

Судова колегія приймає до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому зазначено, що при викладенні підстав для прийняття рішення суд повинен надати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд апеляційної інстанції, також, враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Крім того, у рішеннях ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви позивачеві, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу слід передати на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.