Справа № 200/2409/21-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року справа №200/2409/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у справі № 200/2409/21-а (головуючий І інстанції Христофоров А.Б., повний текст складений ум. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області (далі - відповідач) про визнання протиправними дій з припинення виплати страхових виплат з квітня 2015 року, зобов`язання поновити виплату з квітня 2015 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2021 року позов задоволений частково:

- визнано протиправною та скасовано постанову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Херсоні від 25.01.2017 року № 2119/1394/1394/38 про припинення виплати позивачу щомісячних страхових виплат; зобов`язано відповідача поновити нарахування та виплату позивачу щомісячних страхових виплат з 01.02.2017 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані правомірністю спірної постанови про припинення виплати позивачу страхових виплат, оскільки позивач особисто звернувся до Фонду із заявою про припинення виплати страхових виплат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, і дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у період з 01.11.2014 року по 31 січня 2017 року у відділення Фонду соціального страхування України у м. Херсоні.

Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Херсоні від 09.10.2014 року позивачу продовжено раніше призначені щомісячні страхові виплати з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року включно (а. с. 27).

Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Херсоні від 5 листопада 2014 року № 2119/1394/1394/23 позивачу продовжено раніше призначені щомісячні страхові виплати з 01.11.2014 року по 30.11.2014 року включно (а. с. 29).

Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Херсоні від 5 грудня 2014 року № 2119/1394/1394/24 позивачу продовжено раніше призначені щомісячні страхові виплати з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року включно (а. с. 32).

Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Херсоні від 13 січня 2015 року позивачу продовжено раніше призначені щомісячні страхові виплати з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року включно (а. с. 34).

Постановою Фонду від 10 лютого 2015 року № 2119/1394/1394/31 позивачу продовжено раніше призначені щомісячні страхові виплати з 01.02.2015 року по 14.05.2015 року включно (а. с. 36).

Постановою Фонду від 15 травня 2015 року позивачу продовжено раніше призначені щомісячні страхові виплати з 14.05.2015 року по 14.11.2015 року включно (а. с. 41).

Постановою Фонду від 19 листопада 2015 року позивачу продовжено раніше призначені щомісячні страхові виплати з 15.11.2015 року по 15.05.2016 року включно (а. с. 44).

Постановою Фонду від 16 травня 2016 року позивачу продовжено раніше призначені щомісячні страхові виплати з 16.05.2016 року по 30.11.2016 року включно (а. с. 47).

Постановою Фонду від 14 листопада 2016 року позивачу продовжено раніше призначені щомісячні страхові виплати з 14.11.2016 року по 31.05.2017 року включно (а. с. 49).

16.01.2017 року позивач звернувся до Фонду з заявою про припинення страхових виплат з 01.02.2017 року у зв`язку з переїздом до м. Горлівки (а. с. 51).

Постановою Фонду від 25.01.2017 року № 2119/1394/1394/38 позивачу припинено страхові виплати з 01.02.2017 року у зв`язку зі зміною місця проживання (а.с. 52).

Листом від 17.01.2017 року вих. № 04-20-520-39/147 відділення ВД ФСНВ у м. Херсоні повідомило відділення ВД ФСНВ у Микитівському районі м. Горлівки про те, що позивач перебував на обліку у відділенні з 01.10.2014 року по 31.01.2017 року, як ВПО. Згідно заяви позивача від 17.01.2017 виплата страхових виплат припинена з 01.02.2017 у зв`язку переїздом до м. Горлівка Донецької області. Січень 2017 року є останній місяць нарахування та виплати страхових виплат по відділенню за січень 2017 включно (а. с. 53).

Згідно ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

За приписами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно п. 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV від 23.09.1999 року (далі - Закон № 1105-XIV) особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 3 Закону №1105-XIV визначені принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав (пп. 1, 3 ч. 1 ст. 3).

Згідно ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Матеріалами справи підтверджується, що виплата страхових виплат позивачу припинена у зв`язку зі зміною місця проживання як переселенця.

Разом з тим, вичерпний перелік, визначений ст. 46 Закону № 1105-ХIV не містить таких підстав для припинення страхових виплат, а відмова особи від конституційних прав, до яких належить право на соціальний захист, є недійсною.

Отже, підстави зазначені відповідачем не є передбаченими законом підставами для припинення виплат.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Наведене визначення поняття внутрішньо переміщеної особи має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», а саме, п. 15 викладено в такій редакції: «Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України», п.18 доповнено реченням такого змісту: «Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України».

За змістом конституційних норм (ст.ст. 113, 116, 117 Конституції України) Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та № 2-рп-99 від 2 березня 1999 року висловив позицію, згідно з якою Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Суд зазначає, що зміни до Закону №1105-XIV з приводу особливостей виплати заборгованості з соціальних виплат особам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймались.

Згідно ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або «інші права», як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд зазначає, що положення постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335, якими внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки відповідних змін у Закон №1105-XIVвнесено не було.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Таким чином, відповідачем протиправно припинено нарахування та виплату соціальних виплат позивачу, яку призначено останньому безстроково.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Херсоні від 25.01.2017 року № 2119/1394/1394/38 про припинення виплати позивачу щомісячних страхових виплат; зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату позивачу щомісячних страхових виплат з 01.02.2017 року.

На підставі встановлених обставин справи та наведених нормативно-правових норм, які регулюють спірні відносини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно вирішив справу, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у справі № 200/2409/21-а за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 20 жовтня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді А.А. Блохін

А.В. Гайдар