Справа № 440/11060/21
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/11060/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі - позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /далі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області/ про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо призначення пенсії ОСОБА_1 з 02 лютого 2021 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію з 27 липня 2020 року з проведенням відповідних розрахунків по заборгованості за відповідний період /а.с.1-7/.

Позов обґрунтований тим, що 27 липня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії та на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі №440/4980/20, що набрало законної сили 02 лютого 2021 року, відповідачем повторно розглянуто вказану заяву та за результатами її розгляду позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 02 лютого 2021 року. З діями Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо призначення йому пенсії з 02 лютого 2021 року позивач не погоджується та вважає їх протиправними, оскільки вони суперечать вимогам статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 33-35/ зазначив, що позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі №440/4980/20, з дати набрання вказаним рішенням законної сили, тобто з 02 лютого 2021 року.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Ленінським РВ ПМУМВС України в Полтавській області 29 вересня 1998 року /а.с. 9-10, 43-47/.

27 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком /а.с. 67-69/.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №1215 від 30 липня 2020 року /а.с. 79-81/ ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку, та у зв`язку з відсутністю у органу, що призначає пенсію, обґрунтованості видачі пільгових довідок (акту перевірки).

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

27 липня 2020 року ОСОБА_1 подано до Полтавського ОУ ПФУ заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах /а.с. 67-68/.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №1215 від 30 липня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку, та у зв`язку з відсутністю органу, що призначає пенсію /а.с. 79-81/.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі №440/4980/20, що набрало законної сили 02 лютого 2021 року /а.с.17-21/, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №1215 від 30 липня 2020 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 27 липня 2020 року, з урахуванням висновків суду, у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На підставі рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянуто заяву ОСОБА_1 та йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах (роботи за списком №2) з 02 лютого 2021 року /а.с. 70-71/.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №5910-5233/Ш-02/8-1600/21 від 16 червня 2021 року /а.с. 40/ ОСОБА_1 на його звернення повідомлено, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі №440/4980/20 набрало чинності 02 лютого 2021 року, а тому пенсія за віком на пільгових умовах призначена йому згідно рішення суду з 02 лютого 2021 року. Таким чином, підстави для призначення йому пенсії з 27 липня 2020 року відсутні.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №9388-8575/Ш-02/8-1600/21 від 09 вересня 2021 року /а.с. 42/ ОСОБА_1 на його звернення від 10 серпня 2021 року повідомлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі №440/4980/20 зобов`язань щодо призначення йому пенсії з 27 липня 2020 року на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не покладено.

Не погодившись із діями відповідача щодо призначення пенсії з 02 лютого 2021 року всупереч вимогам статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року /далі - Закон №1058-IV/.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини другої цієї статті на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Зі змісту наведених норм слідує, що умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах з підстави, визначеної пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є: 1) зайнятість повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та проведення атестації робочих місць; 2) досягнення 55 років; 3) наявність страхового стажу, а саме: не менше 30 років у чоловіків, у тому числі на роботі із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників не менше 12 років 6 місяців.

Судовим розглядом встановлено, що позивач набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та йому призначено таку пенсію з 02 лютого 2021 року, що визнається учасниками справи.

При цьому відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах - 27 липня 2020 року, тобто пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (позивач досяг пенсійного віку на пільгових умовах 55 років - 12 січня 2020 року), то суд доходить висновку, що позивач має право на призначення пенсії з дня звернення за пенсією, тобто з 27 липня 2020 року відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Наведені висновки суду у цій справі відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема в постанові від 04 лютого 2021 року у справі № 439/905/17.

Перевіривши обраний позивачем спосіб захисту та відновлення порушеного права, суд, керуючись пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо призначення пенсії позивачу з 02 лютого 2021 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити позивачу пенсію з 27 липня 2020 року та виплатити йому пенсію за період з 27 липня 2020 року по 01 лютого 2021 року.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню.

В прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про стягнення на його користь судових витрат зі сплати судового збору та на оплату правничої допомоги, яка надана адвокатом Колесніковим Володимиром Олександровичем на підставі ордеру серії ВІ № 1024581 від 17 вересня 2021 року /а.с. 22/.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частинами першою та третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин другої - п`ятої статті 134 вказаного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною першою статті 138 вказаного Кодексу передбачено, що розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно з частинами першою та дев`ятою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн позивачем надано до суду копії договору про надання правничої допомоги від 16 вересня 2021 року, укладеного між позивачем (клієнт) та адвокатом Колесніковим Володимиром Олександровичем /а.с.24-25/; звіту №1/16/09 про виконані адвокатом роботи та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом /а.с.26/, квитанції про оплату виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) /а.с. 26/.

Відповідно до підпункту 1.1 вказаного договору адвокат бере на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу в адміністративній справі за позовом клієнта до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Згідно з пунктом 4.2 зазначеного договору адвокат та клієнт погодили, що гонорар за надання правничої (правової) допомоги в суді першої інстанції, пов`язаної із взятими адвокатом зобов`язаннями за предметом цього договору, становить 5000,00 грн.

Адвокатом Колесніковим Володимиром Олександровичем прийнято від позивача згідно звіту №1/16/09 про виконані адвокатом роботи та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом, який сформовано до договору про надання правничої допомоги №16/09 від 16 вересня 2021 року, гонорар в сумі 5000,00 грн за надання послуг з підготовки, написання, подання позовної заяви, ведення (супроводження) справи в суді першої інстанції, що підтверджується квитанцією про оплату виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Суд вважає, що витрати на правничу допомогу за такі послуги є неспівмірними та завищеними, оскільки підготовка справи до судового розгляду не передбачала зібрання значного обсягу доказів та збирання доказів не вимагало значних зусиль адвоката. Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), що не вимагало участі адвоката в судових засіданнях, надання додаткових пояснень тощо. Крім того, з питання вирішення подібних спірних правовідносин судами України напрацьовано сталу судову практику.

Таким чином, суд доходить висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із наданими адвокатом послугами та складністю цієї справи, а відтак підлягає зменшенню до 2000,00 грн.

За подання позову до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією АТ "Ощадбанк" № 108 від 17 вересня 2021 року /а.с.8/.

Таким чином, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати в загальній сумі 2908,00 грн, в т.ч. витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо призначення пенсії ОСОБА_1 з 02 лютого 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію з 27 липня 2020 року та виплатити йому пенсію за період з 27 липня 2020 року по 01 лютого 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальній сумі 2908,00 грн (дві тисячі дев`ятсот вісім гривень нуль копійок), в т.ч. витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн (дві тисячі гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк