Справа № 560/9609/21
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9609/21
РІШЕННЯ

іменем України

19 жовтня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ по Управлінню молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації від 29.06.2021 року № 6-к "Про звільнення з посади ОСОБА_1 ";

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу з питань молоді Управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації;

- стягнути з Управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу;

- стягнути з Управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заробітну плату за весь час затримки виплати заробітної плати при звільненні по день фактичного розрахунку у порядку статті 117 КЗпП по причині її неповного та несвоєчасного розрахунку при звільненні;

- стягнути з Управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконним звільненням у розмірі 100000,00 грн (ста тисяч гривень).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у зв`язку з реорганізацією Департаменту освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації та Управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації його звільнено з посади начальника відділу Управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації. Вказує на недотримання відповідачем під час його звільнення положень частини третьої статті 87 Закону України "Про державну службу", згідно з якої суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі. Усупереч вимогам вказаної норми позивача не було попереджено про наступне звільнення. Зауважує, що разом із тим підписані головою комісії з припинення ОСОБА_2 наказ по Управлінню молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації від 29.06.2021 року № 6-к та попередження про подальше звільнення від 10.02.2021 року не є належними доказами, оскільки вони видані неуповноваженою особою.

Позивач у позові також посилається на постанову Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 820/2932/16, відповідно до якої, якщо ліквідовано орган з одночасним створенням іншого органу, який буде виконувати повноваження (завдання) органу, що ліквідується, то зобов`язанням роботодавця (держави) є вжиття заходів щодо працевлаштування працівників ліквідованого у такий спосіб органу.

Зазначає, що відповідач письмово не повідомив про нараховані суми, належні йому при звільненні.

У поданому відзиві відповідач вказує, що позивача було попереджено про наступне звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу". Вказане підтверджується відміткою про отримання позивачем 10.02.2021 року попередження із зазначенням прізвища, ініціалів та особистого підпису. Зазначає, що нормами чинного законодавства не передбачено процедури пропонування державним службовцям, які працюють у органі, що реорганізується, посад державної служби у новоутвореному органі, коли суб`єктом призначення не є одна й та сама особа.

Звертає увагу, що в управлінні молоді та спорту відбулась не ліквідація, як про це зазначає позивач у позовній заяві, а реорганізація шляхом злиття. Оскільки відбулася реорганізація, тому зобов`язання щодо працевлаштування працівників у відповідача відсутнє.

У відповіді на відзив позивач додатково вказав, що відповідач на дату звільнення позивача не виконав вимоги, передбачені статтею 116 Кодексу законів про працю.

У поданих запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що виплата нарахованих та належних при звільненні сум була здійснена позивачу у повному обсязі.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 09.08.2021 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Розпорядженням голови Хмельницької обласної державної адміністрації від 04.02.2021 року № 196/2021-р "Про реорганізацію Департаменту освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації та управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації" вирішено реорганізувати Департамент освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації та управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації шляхом злиття в Департамент освіти, науки, молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації. Утворено комісію з припинення Департаменту освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації та комісію з припинення управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації.

Згідно з додатком 2 до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 04.02.2021 № 196/2021-р головою комісії з припинення управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації став ОСОБА_2 .

Наказом голови комісії з припинення управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації від 05.02.2021 № 72 вирішено право першого підпису надати голові комісії з припинення управління молоді та спорту ОСОБА_2 .

Згідно з наказом голови комісії з припинення управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації від 05.02.2021 № 73 "Про вжиття заходів з реорганізації управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації" провідному спеціалісту відділу молоді ОСОБА_3 доручено забезпечити організацію здійснення заходів щодо попередження державних службовців управління молоді і спорту Хмельницької обласної державної адміністрації про наступне вивільнення у зв`язку із реорганізацією управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до розпорядження голови Хмельницької обласної державної адміністрації від 04.02.2021 року № 196/2021-р "Про реорганізацію Департаменту освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації та управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації", наказу голови комісії з припинення управління молоді та спорту облдержадміністрації № 73 від 05.02.2021 "Про вжиття заходів з реорганізації управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації" ОСОБА_1 попереджено про наступне звільнення, яке він отримав 10 лютого 2021 року.

Наказом Управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації від 29.06.2021 № 6-к "Про звільнення ОСОБА_1 " звільнено 30 червня 2021 року ОСОБА_1 з посади начальника відділу з питань молоді управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації у зв`язку з реорганізацією.

Вважаючи такий наказ протиправним, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду.

ІV. ОЦІНКА СУДУ

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про державну службу" №889-VIII (далі - Закон №889) державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону №889 цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну службу» передбачено, що наведені в цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: керівник державної служби в державному органі (далі - керівник державної служби) - посадова особа, яка займає вищу посаду державної служби в державному органі, до посадових обов`язків якої належить здійснення повноважень з питань державної служби та організації роботи інших працівників у цьому органі (п.З); посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону (п.4); рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу (п.6).

Таким чином, посада, з якої звільнено позивача, у розумінні вищенаведеної норми права була посадою державної служби, а позивач - посадовою особою в державному органі.

В силу пункту 4 частини першої статті 83 Закону № 889-VІІ державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (ст.ст. 87, 87-1 цього Закону)

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII (в редакції, чинній на час попередження позивача про звільнення) підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1 1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення. (ч.3 ст.87 Закону №889-VIII).

Сторонами визнається, що при звільненні позивача відповідач керувався п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".

Слід зазначити, що редакція статті 87 Закону № 889-VIIІ зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 19 вересня 2019 року № 117-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади", які набули чинності з 25 вересня 2019 року, була чинною на момент попередження позивача про звільнення та підлягала застосуванню.

Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Таким чином, на час звільнення позивача, редакція Закону України «Про державну службу», не передбачала обов`язку роботодавця пропонувати працівнику можливість переведення на іншу посаду відповідно до його кваліфікації перед звільненням, про що вказано судом першої інстанції.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що 10 лютого 2021 року під особистий підпис позивача було попереджено про наступне звільнення.

06 березня 2021 року набрав чинності Закон України від 23 лютого 2021 року №378-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби», яким внесені зміни до Закону України «Про державну службу», а саме змінено порядок звільнення з державної служби.

Пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній станом на момент звільнення позивача) визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VІІІ в редакції, яка діяла на момент звільнення, суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1 1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Тобто, законодавець хоча і зазначив норму про пропозицію державному службовцю іншої рівнозначної посади при звільненні, однак пов`язав її з попередженням про звільнення, визначивши термін "одночасно з попередженням"

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що процедуру звільнення розпочато до набрання чинності зазначеними нормами.

Суд приймає твердження відповідача про наявність у нього права, а не обов`язку щодо пропозиції державному службовцю будь-якої вакантної посади державної служби у тому самому державному органі (за наявності) на момент попередження позивача про звільнення відповідно до норм чинного законодавства.

Верховний суд у постанові від 15 липня 2021 року у справі № 140/6353/20 зазначав, що оскільки положеннями спеціального законодавства, а саме нормами Закону № 889-VIII станом на момент початку процедури звільнення позивача, а саме на момент ознайомлення позивача із попередженням про наступне звільнення, так само і на час видання оскаржуваного наказу про звільнення було врегульовано процедуру звільнення державного службовця, то в цьому випадку підлягають застосуванню норми спеціального законодавства.

Також Верховний суд України в постанові від 28 липня 2021 року по справі № 640/11024/20 зазначив, що вжите у частині третій статті 87 Закону № 889-VIII слово «може», означає, що на суб`єкта призначення або керівника державної служби не покладається обов`язок з працевлаштування працівників, що вивільняються. Вирішення питання пропонувати державному службовцю вакантну посаду чи ні законодавець залишив на розсуд суб`єкта призначення.

За змістом роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби від 20 лютого 2020 року № 86р/з при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби, а не обов`язком.

Національне агентство України з питань державної служби відповідно до пункту 3 частини третьої статті 13 Закону України «Про державну службу» також надало роз`яснення від 15.03.2021 № 132-р/з, згідно з якими оновлені положення частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII передбачають обов`язок суб`єкта призначення або керівника державної служби пропонувати державну службовцю відповідну посаду. Процедура вивільнення, розпочата до набрання чинності Законом України від 23 лютого 2021 року №378-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби», завершується згідно із законодавством, яке діяло на момент початку такої процедури, тобто без обов`язку пропонувати державному службовцю іншу посаду.

Суд відхиляє посилання позивача, що наказ Управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації від 29.06.2021 № 6-к та попередження про наступне звільнення є неналежними доказами, оскільки видані не уповноваженою особою ОСОБА_2 , враховуючи наступне

Відповідно до статті 5 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій. Частиною четвертою статті 47 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" граничну чисельність, фонд оплати праці працівників структурних підрозділів місцевої державної адміністрації, в межах виділених асигнувань, визначає голова відповідної місцевої державної адміністрації.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Згідно пункту 15 Положення про управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Хмельницької обласної державної адміністрації від 03.01.2018 № 22/2018-р, управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки.

Суд зазначає, що загальні положення про юридичну особу, наведені у Цивільному кодексі України, розповсюджуються й на юридичних осіб публічного права, до яких, виходячи з вказаного у законодавстві визначення, належить і управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації, однак, за виключенням питань, які стосуються порядку утворення та правового статусу юридичних осіб публічного права.

Відповідно до ч.4 ст.104 ЦК України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно ч.1,3,4, ст.105 ЦК України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Головою Хмельницької обласної державної адміністрації 04.02.2021 видано розпорядження № 196/2021-р "Про реорганізацію Департаменту освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації та управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації" яким утворено комісію з припинення управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації та згідно з додатком 2 до розпорядження № 196/2021-р головою комісії з припинення управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації призначено Козуня Валерія Анатолійовича.

На виконання ч.1 ст.105 ЦК України, Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", 05.02.2021 державним реєстратором за №006013705 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено рішення щодо припинення юридичної особи - управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації, в результаті її реорганізації.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", в ЄДР містяться відомості про юридичну особу, зокрема і дані про перебування юридичної особи у процесі припинення, у тому числі дані про рішення щодо припинення юридичної особи, відомості про комісію з припинення (ліквідатора, ліквідаційну комісію тощо) та про строк, визначений органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань () встановлено, що управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації перебуває у процесі припинення - запис № 006013705 від 05.02.2021.

Крім того, на офіційному веб - сайті ДП "Національні інформаційні системи", за посиланням міститься інформація про планові технічні роботи (у ніч з 4 на 5 лютого 2021 року) з технічного обслуговування обладнання, що забезпечує роботу Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України. У вказаний період робота Єдиних та Державних реєстрів може бути нестабільною. Такі технічні роботи, в свою чергу, можуть бути причиною нестабільності ЄДР та виникнення збою в базі даних.

Тобто, планові технічні роботи ЄДР проводились саме в той час, коли державним реєстратором внесено рішення щодо припинення юридичної особи - управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації, в результаті її реорганізації, що не виключає факту технічних збоїв в роботі ЄДР через безкоштовний запит.

Суд також зазначає, що оскаржуваний Наказ по управлінню молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації від 29.06.2021 року № 4-к та попередження про подальше звільнення від 10.02.2021 року підписані головою комісії з припинення ОСОБА_2 , що в свою чергу узгоджуються з ч.4 ст.105 ЦК України, згідно якої визначено, що до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи, а голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами.

Згідно з частиною 3 статті 118 Конституції України склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" від 09.04.1999 №586-ХІV склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій. У межах бюджетних асигнувань, виділених на утримання відповідних місцевих державних адміністрацій, а також з урахуванням вимог статті 18 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", їх голови визначають структуру місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №889, повноваження керівника державної служби у місцевих державних адміністраціях здійснює керівник структурного підрозділу зі статусом юридичної особи публічного права - у такому підрозділі.

Тобто, голова комісії з реорганізації управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації не є суб`єктом призначення працівників у Департаменті освіти, науки, молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації.

Нормами чинного законодавства не передбачено процедури пропонування державним службовцям, які працюють у органі, що реорганізується, посад державної служби у новоутвореному органі, коли суб`єктом призначення не є одна й та сама особа.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наказ про звільнення позивача від 29.06.2021 року № 6-к "Про звільнення з посади ОСОБА_1 " є правомірним, а тому у задоволення позовних вимог про його скасування та поновлення позивача на посаді слід відмовити.

Статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки вимога про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача від 29.06.2021 року № 6-к "Про звільнення з посади ОСОБА_1 " та поновлення на роботі, у задоволенні яких було відмовлено, у її задоволенні також слід відмовити.

Разом з тим, у відповіді на відзив позивач вказує про невиплату йому в день звільнення заробітної плати в повному обсязі, зокрема за жовтень 2020 року.

Відповідно до табелю обліку робочого часу у жовтні 2020 року позивач відпрацював 17 робочих днів. Заробітна плата за жовтень 2020 року йому була нарахована та виплачена за 16 робочих днів, що підтверджується розрахунковою відомістю за жовтень 2020 року. Відповідач фактично не заперечує факту невиплати заробітної плати за один день жовтня 2020 року, зазначаючи, що лічильна помилка в нарахуванні заробітної плати не є затримкою у її виплаті.

Таким чином, відповідач розрахувався з позивачем при звільненні не в повному обсязі. За жовтень 2020 року позивачу не було оплачено один робочий день, а саме 654, 94 грн (оклад 335.71 грн+ ранг 23,81 грн +вислуга років 110,78+інтенсивність 184,64 грн).

Позивач у позовних вимогах не просить стягнути заборгованість по заробітній платі, не визначає її суму, хоча в описовій частині позову вказує про це.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що судом встановлено наявність перед позивачем заборгованості по заробітній платі, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за жовтень 2020 року у сумі 654,94 грн.

Приписами частини 1 статті 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Приписами частини 1 статті 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, у разі несвоєчасної виплати працівникові нарахованих коштів (не існує спору щодо суми) працедавець, сплачуючи заборгованість, має виплатити і середній заробіток.

Приписами частини 2 статті 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, якщо існує спір щодо суми заборгованості (у тому числі щодо її існування) і позов задоволено судом у повному обсязі, то працедавець має визначити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а якщо позов задоволено частково, то питання про сплату заробітку вирішує суд.

Оскільки суд встановив невиплату всіх сум заробітної плати у день звільнення у повному обсязі, то у відповідача виник обов`язок визначити і виплатити середній заробіток за період з дати звільнення по день фактичного розрахунку.

В свою чергу, на даний момент виплата заборгованості по заробітній платі позивачу не проведена. Хоча це є однією з основних вимог питання виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Такий обов`язок виникне з дня набрання законної сили рішенням суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині наразі є передчасними (оскільки момент виплати ще не настав), а тому не підлягають задоволенню.

Подібна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №120/1407/19.

Доводи позивача щодо невиплати надбавки за ранг не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки перерахунок за ранг позивачу було здійснено та проведено відповідні виплати у червні 2021 року, що підтверджується розрахунковою відомістю за червень 2021 року (графа - перерахунок за ранг) та відомістю про розподіл виплат.

Позивач також просив стягнути моральну шкоду, завдану незаконним звільненням у сумі 100000 гривень.

Відповідно до частин першої-другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статті 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Крім того, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди.

Суд зауважує, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Тобто, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 818/1429/17, від 12.11.2019 у справі № 818/1430/17 та від 20.02.2020 у справі № 813/2729/16.

Судом не встановлено протиправності оскаржуваного наказу про звільнення, а позивачем не долучено до матеріалів адміністративної справи належних доказів завдання йому моральної шкоди, втрати ним нормальних життєвих зв`язків чи докладення додаткових зусиль для організації свого життя, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини другої статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи із змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог, правові підстави для стягнення з відповідача судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за жовтень 2020 року у сумі 654 (шістсот пятдесят чотири) грн 94 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 19 жовтня 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 )
Відповідач:Управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації (майдан Незалежності, Будинок Рад,Хмельницький,Хмельницька область,2922)

Головуюча суддя Д.Д. Гнап