Справа № 160/7594/21
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2021 року Справа № 160/7594/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В. розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового (трудового) стажу періоди роботи: з 01.09.1981 по 20.07.1982, з 21.07.1982 по 21.10.1983, з 09.01.1984 по 03.05.1984, з 17.05.1984 по 14.06.1986, з 11.09.1986 по 01.02.2000, з 21.10.2000 по 09.06.2004, з 03.09.2004 по 03.01.2005, з 01.06.2006 по 24.11.2006, з 01.11.2007 по 30.09.2008, з 18.04.2011 по 31.05.2012, з 08.01.2013 по 31.07.2013, з 06.12.2017 по 31.01.2019, з 02.04.2019 по 24.01.2020;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту 1 частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» з моменту настання пенсійного віку.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії, зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №2. За результатами розгляду заяви позивачу повідомлено про відмову в призначенні пільгової пенсії, у зв`язку із відсутністю пільгового стажу. Після отримання відповіді органу пенсійного фонду, позивачу стало відомо, що до його пільгового стажу не зараховано спірні періоди роботи, у зв`язку з чим, він звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Від відповідача до суду 26.08.2020 надійшли копія пенсійної справи та відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки підставою для зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи є наявність професій (посади) та виробництва у відповідному Списку, зайнятість на цих роботах повний робочий день та підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації робочих місць.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до записів в трудовій книжці позивач працював, зокрема:
- з 21.07.1982 по 21.10.1983 - монтажником стальних конструкцій 3 розряду «ДСУ-102 треста Стальконструкція»;
- з 09.01.1984 по 03.05.1984 - монтажником по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій 3 розряду «ДСУ-102 треста Стальконструкція»;
- з 17.05.1984 по 14.06.1986 - служба в рядах Рядянської Армії;
- з 11.09.1986 по 01.02.2000 - монтажником по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій 3 розряду «ДСУ-102 треста Стальконструкція», яке в подальшому було перейменоване в «ДСУ-102 Дніпростальконструкція».
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25.02.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах з 21.07.1982 по 21.10.1983, з 09.01.1984 по 03.05.1984 та з 11.09.1986 по 01.02.2000 відповідно до пільгового стажу за Списком №2.
Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до пунктів 1 та 3 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Суд зазначає, що Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, визначено, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає лише при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
При цьому основним документом, якій підтверджує стаж роботи на підприємстві, є трудова книжка.
Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача, яка є основним документом, підтверджуючим стаж роботи, є відповідний запис із зазначенням необхідних відомостей.
Відповідачем не спростовані відомості, які зазначені у трудовій книжці, а також не надано доказів того, що позивач не працював або його періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до загального стажу роботи, або взагалі відсутні.
Суд критично ставиться до висновків відповідача про те, що документи, які б підтверджували інші періоди роботи за Списком №2 позивачем не надавались, оскільки робота у спірні періоди підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, яка була надана відповідачеві при звернені за призначенням пенсії, а тому вказані періоди роботи повинні були бути зараховані органом пенсійного фонду до пільгового стажу роботи під час призначення пенсії.
Суд звертає увагу, що згідно норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Отже, відповідач в межах своїх повноважень, зобов`язаний розглянути та за необхідності перевірити відповідність поданих для призначення пенсії документів, зокрема, записів у трудовій книжці, визначити на їх підставі достатність або відсутність підстав для призначення позивачу відповідного виду пенсії.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити, нарахувати та виплачувати пенсію за віком, суд зазначає наступне.
Враховуючи дискреційні повноваження органу пенсійного фонду щодо призначення пенсійних виплат та з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 26.102020 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду у даній справі.
Відповідно до Положення про управління пенсійного фонду України в районах, містах та районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, на територіальні управління Пенсійного фонду України в районах покладено функції по призначенню (перерахунку) і виплаті пенсії.
У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати «дискреційні повноваження», користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Таким чином, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам.
З урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення щодо призначення пенсії, та враховуючи те, що відповідачем не проводився розрахунок стажу позивача з урахуванням періодів, врахованих судом у даному рішенні, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права буде визнання протиправною та скасування відмови у призначенні пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду щодо зарахування спірних періодів роботи до стажу роботи.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Частиною 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо незарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу позивача.
Враховуючи положення статті 139 КАС України та часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 454 грн.
Оскільки суддя Маковська О.В. перебувала у відпустці, рішення у справі приймається після виходу судді з відпустки.
Керуючись статтями 139, 242-246, 257 - 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії за Списком № 2.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового (трудового) стажу періоди роботи з 01.09.1981 по 20.07.1982, з 21.07.1982 по 21.10.1983, з 09.01.1984 по 03.05.1984, з 17.05.1984 по 14.06.1986, з 11.09.1986 по 01.02.2000, з 21.10.2000 по 09.06.2004, з 03.09.2004 по 03.01.2005, з 01.06.2006 по 24.11.2006, з 01.11.2007 по 30.09.2008, з 18.04.2011 по 31.05.2012, з 08.01.2013 по 31.07.2013, з 06.12.2017 по 31.01.2019, з 02.04.2019 по 24.01.2020 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням висновків суду у даній справі.
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська