Справа № 380/3550/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/3550/20 пров. № А/857/14197/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року (суддя Кравців О.Р., ухвалене в м. Львові о 16:25, повний текст складено 28.05.2021) у справі № 380/3550/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-СП" ЛТД до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аверс-СП" ЛТД звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.02.2020.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року позов задоволено повністю.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржило Головне управління ДПС у Львівській області, яке з підстав викладених у апеляційній скарзі покликаєючись на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив просив таку відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги, відзиву, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції на виконання наказу ГУ ДПС у Львівській області №66 від 09.01.2020 проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача по взаємовідносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю Геліус Альфа Трейд за період березень 2019 року, Товариством з обмеженою відповідальністю СВ Парк-Готель за період червень 2019 року та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість. За результатами вказаної перевірки складено акт №42/05-09/20782588 від 22.02.2020, згідно якого, зафіксовано допущені позивачем порушення п.п. 198.1, 198.2, п. 198.3 ст. 1298, п.п. 200.1, 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, завищення суми податкового кредиту по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю Геліус Альфа Трейд за період березень 2019 року в сумі 108300,00 грн. та по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю СВ Парк-Готель за червень 2019 року в сумі 175000,00 грн., що зумовило заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р. 18) на загальну суму 283300,00 грн., в т.ч. за березень в сумі 108300,00 грн. та за червень 2019 року в сумі 175000,00 грн.

На підставі вказаного акта перевірки ГУ ДПС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення форми р № від 05.02.2020, за платежем податок на додану вартість, відповідно до якого збільшено суму податкового зобов`язання на 283300,00 грн. та на підставі п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 70825,00 грн. ( за наслідками розгляду в адміністративному порядку залишене без змін рішенням Державної податкової служби України №1418/6/98-00-08-05-02-06 від 23.04.2020).

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням форми р № від 05.02.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Аверс-СП" ЛТД звернулося в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктами 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 статті 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктами 198.1, 198.3, п. 198.6 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які мають відображати реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З матеріалів справи видно, що 28.08.2018 між позивачем та ПрАТ Зернопродукт МХП укладено договір підряду №28/08/2018, на умовах якого позивач зобов`язується у встановлені строки за завданням МХП виконати роботи, зазначені у додатках до договору, а МХП прийняти та оплатити зазначені роботи. Згідно з додатком 2 до вказаного договору предметом договору є будівництво під`їзної колії, код згідно Державного класифікатору продукції та послуг 45, 25, 62 за адресою: Івано-Франківська область, Городенківський район, м. Городенка, вул. Винниченка, 164а. Загальна вартість робіт 1666666,67 грн. З метою підтвердження реальності господарської операції позивач надав до матеріалів справи договірну ціну; довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2019 року; акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2019 року; довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2019 року; акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою виконання вказаного договору, позивач уклав господарські договори з контрагентами, реальність господарських операцій з якими заперечує податковий орган, внаслідок чого виникли спірні правовідносини.

Так, між позивачем (покупець) та ТОВ Геліус Альфа Трейд (постачальник) укладено договір поставки №25/02/19 від 25.02.2019, відповідно до якого постачальник зобов`язується передати у власність (повне володіння, розпорядження, користування) покупця товарно-матеріальні цінності, найменування, ціна і кількість якого вказуються у відповідних рахунках, а покупець в терміни, визначені договором, прийняти і оплатити його. Асортимент, найменування і кількість товару визначається в рахунках. Ціна на товар є договірною та відображається у рахунку, що виставляє постачальник покупцю. Загальна сума договору складає 10000000,00 грн. і визначається на підставі всіх рахунків. Якість товару повинна відповідати діючим ГОСТам та ТУ. Оплата товару проводиться у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. За взаємною домовленістю сторін можлива інша форма оплати. Умови оплати: протягом 25 календарних днів з моменту поставки. Умови поставки: СРТ (склад м. Кривий Ріг). Датою відвантаження товару вважається дата зазначена в накладній. Постачальник надає покупцю на кожну партію товару видаткову накладну, рахунок, податкову накладну, оформлено відповідно до вимог чинного законодавства України. Перехід права власності на товар від постачальника до покупця відбувається з моменту передання товару постачальником та підписання уповноваженими представниками постачальника та покупця видаткової накладної на товар.

На підтвердження операцій за даним договором в матеріалах справи наявні копії: рахунків на оплату: №0313/04 від 13.03.2019; №0313/05 від 13.03.2019; №0313/6 від 13.03.2019; №0313/07 від 13.03.2019; №0313/09 від 13.03.2019; видаткових накладних: №РН-0313/04 від 13.03.2019; №РН-0313/05 від 13.03.2019; №РН-0313/06 від 13.03.2019; №РН-0313/07 від 13.03.2019; №РН-0313/09 від 13.03.2019; картки рахунку 631 за 01.03.2019 по 31.12.2019 по контрагенту ТОВ Геліус Альфа Трейд з оборотом за період та сальдо на кінець 649800,00 грн., поточне сальдо 0; скріншоту електронного кабінету Єдиного реєстру податкових накладних про реєстрацію контрагентом податкових накладних №1204, №1205, 31206, №1207, №1209 від 13.03.2019; платіжних доручень: №409 від 18.03.2019 на суму 325800,00 грн., в т.ч. ПДВ 54300,00 грн.; №410 від 18.03.2019 на суму 324000,00 грн., в т.ч. ПДВ 54000,00 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 01.05.2019 між ТОВ СВ Парк-Готель (постачальник) та позивачем (покупець) укладено договір поставки №267/1, відповідно до якого постачальник зобов`язується виготовити, поставити та передати у власність покупця товар, згідно з специфікацією, яка є невід`ємною частиною цього договору. Покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором. Ціна, кількість, асортимент, терміни виготовлення й поставки товару обумовлюються в рахунках-фактурах, накладних та специфікаціях до даного договору, які погоджуються сторонами попередньо, додаються до цього договору та є його невід`ємною частиною. Кількість товару, що поставляється за цим договором, зазначається в рахунках-фактурах, накладних та специфікаціях до цього договору. У разі поставки товару неналежної якості товару, що не буде відповідати умовам цього договору, постачальник зобов`язується за свій рахунок у термін 30 днів з лати отримання повідомлення усунути недоліки або замінити неякісний товар на товар належної якості. Постачальник поставляє виготовлений товар партіями в терміни, зазначені в додатках до цього договору. Датою поставки є дата отримання покупцем товару згідно з накладними підписаними сторонами. Поставка товару здійснюється автотранспортом постачальника за його рахунок. Покупець сплачує за товар, що поставляється за цінами, погодженими сторонами попередньо. У разі зміни ціни постачальник погоджує її з покупцем шляхом підписання додатків до цього договору на підставі поданої калькуляції з обґрунтуванням причин зміни ціни та наданням підтверджуючих документів. Загальна вартість договору обумовлюється сторонами в рахунках-фактурах, накладних та специфікаціях до цього договору. На підставі рахунка на оплат покупець проводить попередню оплату у розмірі 100% на розрахунковий рахунок постачальника. Оплата здійснюється в національній валюті України. Прийняття товару за кількістю та якістю проводиться постачальним митним господарством згідно з вимогами Інструкції №П-6, №П-7. Прийняття-передання проводиться за кількістю згідно з товаросупровідними документами.

Згідно з наявною в матеріалах справи специфікацією №27 від 26.06.2019 до договору затверджено характеристики, кількість, номенклатуру й загальну вартість партії товару, що поставляється, а саме: стрілковий перевід Р-65 1/11 у кількості 1 комплекту вартістю 1050000,00 грн., в т.ч. ПДВ 175000,00 грн.

На підтвердження реальності операції за договором до матеріалів справи долучено копії: рахунку на оплату №СФ-00098 від 26.06.2019; видаткової накладної №27 від 26.06.2019; платіжних доручень: №498 від 04.07.2019 на суму 148000,00 грн., №571 від 04.07.2019 на суму 149000,00 грн., №110 від 04.07.2019 на суму 148500,00 грн., №113 від 05.07.2019 на суму 148700,00 грн., №500 від 05.07.2019 на суму 148500,00 грн., №572 від 05.07.2019 на суму 149000,00 грн., №501 від 08.07.2019 на суму 35000,00 грн., №573 від 08.07.2019 на суму 23300,00 грн., №644 від 23.09.2019 на суму 100000,00 грн.; картки рахунку 631 за 01.03.2019 по 31.12.2019 по контрагенту ТОВ СВ Парк-Трейд з оборотом за період та сальдо на кінець 1050000,00 грн., поточне сальдо 0; скріншоту електронного кабінету Єдиного реєстру податкових накладних про реєстрацію контрагентом податкової накладної №149 від 26.06.2019 /арк.спр.72-85/.

З акту перевірки від 22.02.2020 відповідач, дійшов висновку, що факти придбання продукції позивачем у вказаного контрагента відсутні, мало місце лише їх документування з метою мінімізації податкових зобов`язань та такі фактично не відбувалися. Податкові та видаткові накладні виписані на підставі таких операцій не мають юридичної сили первинних документів, а тому позивачем невірно сформовано регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність на підставі таких документів. А відтак, факт придбання позивачем товарів в ТОВ Геліус Альфа Трейд за період березень 2019 року на суму 649800,00 грн., в т.ч. ПДВ 108300,00 грн. не підтвердився.

Також в даному акті відповідач дійшов висновку, що факти придбання продукції позивачем у вказаного контрагента відсутні, мало місце лише їх документування з метою мінімізації податкових зобов`язань та такі фактично не відбувалися. Податкові та видаткові накладні виписані на підставі таких операцій не мають юридичної сили первинних документів, а тому позивачем невірно сформовано регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність на підставі таких документів, а відтак факт придбання позивачем товарів в ТОВ СВ Парк-Готель за період червень 2019 року на суму 1050000,00 грн., в т.ч. ПДВ 175000,00 грн. не підтвердився.

Також в матеріалах справи наявний договір перевезення вантажів автомобільним транспортом №25/02 від 25.02.2019, відповідно до якого позивач (вантажоодержувач) та ОСОБА_1 (перевізник) домовилися, що перевізник зобов`язується доставити автомобільним транспортом довірений йому відправником вантаж до пункту призначення в установлений цим договором термін і видати його вантажоодержувачеві, а вантажоодержувач зобов`язується сплатити за перевезення вантажу передбачене цим договором винагороду. Згідно з актом виконаних робіт №15/03 від 15.03.2019 перевізником надано послуги з перевезення вантажу вартістю 105000,00 грн., в т.ч. ПДВ 17500,00 грн. Відповідно до вказаного договору виписано ТТН №Р1, №Р2, №Р3 від 13.03.2019, за якими замовником послуг є позивач, автомобільний перевізник - ФОП ОСОБА_1 , вантажовідправник - ТОВ Геліус Альфа Трейд, пункт навантаження: м. Одеса, пункт розвантаження: м. Львів; вантаж: рейки Р-65, підкладки КБ-65 /арк.спр.176, 177-179/. Такі пояснення надавалися відповідачу листом від 15.01.2020 №1/1301.

Окрім цього в матеріалах справи наявна копія договору №2401/19 від 24.01.2019, згідно якого виконавець надає замовнику автопослуги з доставки будівельних матеріалів автомобілями марки Mercedes-Benz на умовах, визначених договором. Також, згідно з актом надання послуг №108 від 18.07.2019 за цим договором виконано авто послуги вартістю 50800,00 грн., в т.ч. ПДВ 8466,67 грн.

Враховуючи наведене судом першої інстанції вірно зазначено, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування податкового кредиту, а тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що зі змісту долучених до матеріалів справи видаткових накладних, рахунків та платіжних доручень судом першої інстанції вірно встановлено, що такі містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення та зумовили зміну майнового стану позивача.

Покликання податкового органу на відсутність на платіжних документах відміток про проведення їх банком, судом першої інстанції вірно відхилено, оскільки долучені до матеріалів справи копії платіжних доручень містять відповідні відмітки, а щодо тих копій, на яких вони при копіюванні не відображені, представлено оригінали, які долучені до матеріалів справи та містять усі необхідні відмітки.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що висновки про відсутність у контрагентів (по ланцюгу постачання) трудових та матеріально-технічних ресурсів, як і не подання такими контрагентами звітності, контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації наявної в базі даних ДФС, проте така податкова інформація, носить виключно інформативний характер.

Посилання контролюючого органу на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій, судом першої інстанції вірно відхилено оскільки, фактично будь-які первинні документи платника податків не використовуються та не аналізуються, а отже така інформація не відповідає критерію юридичної значимості, та не є допустимим та достовірним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

З приводу посилань податкового органу на відсутність придбання контрагентами товару, який в подальшому реалізовувався позивачу, судом першої інстанції вірно зазначено, що податковим органом досліджено зареєстровані контрагентами податкові накладні лише за період, у який здійснювалися господарські операції з позивачем, зокрема червні березні та червні 2019 року. Однак, підприємства не позбавлено можливості реалізовувати товар, який придбавався ним раніше, а не у той самий період, коли здійснювалась його реалізація на адресу позивача. Окрім цього, реалізація відповідних товарів, відображена у належно зареєстрованих податкових накладних, що стверджено відповідачем у акті перевірки від 22.02.2020.

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що відсутність окремих документів (товарно-транспортні накладні) не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних можливо встановити, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Стосовно посилання податкового органу на відсутність сертифікатів якості стосовно товару судом першої інстанції вірно зазначено, що сертифікат відповідності (якості) на товар не є документом бухгалтерського чи податкового обліку, а є лише документом, що посвідчує якість товару, а не факт проведення господарської операції, тому відсутність такого сертифікату сама по собі не може свідчити про відсутність господарської операції.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що первинні документи досліджені в ході судового розгляду та долучені до матеріалів справи складені за результатом фактично проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентами, з дотриманням положень Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, містять достатні дані про зміст господарських операцій, їх учасників та підтверджують реальність здійснення таких операцій, а відтак позивачем правомірно сформовано дані податкового обліку за такими господарськими операціями, а відтак винесене податкове повідомлення-рішення від 05.02.2020 є безпідставним та необґрунтованим, тому підставно скасовано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі № 380/3550/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 18.10.2021