Справа № 640/6461/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 року м. Київ № 640/6461/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К. розглянувши у порядку прощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до народного депутата України Голови Верховної Ради України ОСОБА_2
провизнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до народного депутата України Голови Верховної Ради України ОСОБА_2 (відповідач), в якому просить суд:

«Визнати незаконною бездіяльність Відповідача у особі Голови Верховної Ради України та народного депутата України ОСОБА_2, яка полягає що Він на моє звернення щодо невиконання народними депутатами України та головами комітетів Верховної Ради України вимог, встановлених Законами України «Про Регламент Верховної Ради України», «Про статус народного депутата України» та «Про комітети Верховної Ради України» замість того, щоб порушити перед відповідними органами, посадовими особами питання про відповідальність осіб за невиконання вимог його величі Законів України, надає зухвало - ганебні відписки.

Зобов`язати Відповідача, як голову Верховної Ради України розглянути мою скаргу за фактом зволікання головою комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя ОСОБА_3 , головою комітету Верховної Ради України з питань антикорупційної політики ОСОБА_4 , головою комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності ОСОБА_5 та його першим заступником ОСОБА_6 , головою комітету Верховної Ради з питань Регламенту, етики та організації роботи Верховної Ради України ОСОБА_7 , головою комітету з питань земельної та аграрної політики ОСОБА_8 та народним депутатом України ОСОБА_9 своїми посадовими і депутатським обов`язками, Законами України «Про статус народного депутата України» «Про звернення громадян» та «Про комітети Верховної Ради України» під час виконання своїх посадових і депутатських обов`язків.

Зобов`язати Відповідача прийняти рішення, яким рекомендувати означеним народним депутатам України та головам провідних комітетів Верховної Ради України ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , народному депутату ОСОБА_9 повторно розглянути мої звернення у відповідності з його величчю Законами України «Про звернення громадян» та «Про статус народного депутата України».

Зобов`язати відповідача ініціювати проведення перевірки за фактом нецільової витрати бюджетних коштів на депутатську діяльність народним депутатом України ОСОБА_9 , який за 6 місяців своєї депутатської діяльності народного депутата України 9 скликання спромігся не тільки не здійснити жодного особистого прийому зі своїми виборцями у мажоритарному 137 виборчому окрузі, а навіть не збирається цього робити.

Прийняти рішення про стягнення з Відповідача нанесену мені його незаконними діями моральну і матеріальну шкоду, внаслідок чого я був вимушений витрачати значні кошти на складання та друк свого звернення, на телефонне спілкування з його помічниками, нервувати, на підставі не отримання відповіді у встановлений законом час га піддатися небезпечному нервовому стресу, отримавши замість тривало очікуваної відповіді зухвало - ганебну відписку 50.000 гривень».

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що звернувся до відповідача зі скаргою в порядку Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про статус народного депутата України», проте, жодної відповіді по суті звернення не отримав.

Відповідач в поданому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що до повноважень Голови Верховної Ради України не належить здійснення особистого розгляду звернень громадян та надання відповідей на ці звернення. Порушені позивачем питання у зверненні не відносяться де повноважень Голови Верховної Ради України.

Відповідач у відзиві наголошує, що вимоги позивача спрямовані до Голови Верховної Ради України ОСОБА_2 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Голова Верховної Ради України діяв на підставі, у межах повноважень та з додержанням, встановленого законодавством, порядку. Позивачем не доведено порушень прав, свобод або законних інтересів діями чи бездіяльністю Голови Верховної Ради України. Тому на переконання відповідача, відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідач не порушив право позивача на звернення із скаргою, а відтак і відсутні підстави щодо задоволення вимоги про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.08.2020 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи №640/6461/20 (головуючий суддя Федорчук А.Б.).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року заяву про відвід судді Федорчука А.Б. в адміністративній справі №640/6461/20 визнано необґрунтованою; передано заяву про відвід судді на автоматизований розподіл для визначення судді, який вирішуватиме питання про відвід в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.

Відповідною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Федорчука А.Б. від розгляду справи №640/6461/20 відмовлено, зокрема, з підстав того, що заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами не є підставою для відводу судді від вирішення справи.

15 жовтня 2020 року заявлено головуючим суддею самовідвід від розгляду даної справи, який обґрунтовано тим, що хоча відмова у задоволенні заяви позивача про відвід судді не впливає на неупередженість останнього при розгляді справи №640/6461/20 і не свідчить про особисту зацікавленість в результаті її розгляду, однак є необхідним з метою уникнення виникнення в учасників справи таких сумнівів щодо неупередженості та безсторонності суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2020 заяву судді Федорчука А.Б. про самовідвід в адміністративній справі №640/6461/20 задоволено, суд ухвалив відвести суддю Федорчука А.Б. від розгляду адміністративної справи №640/6461/20 за позовом ОСОБА_1 до Народного депутата України Голови Верховної Ради України ОСОБА_2, у якій просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, зобов`язати вчинити дії, стягнути завдану шкоду.

Передано матеріали адміністративної справи №640/6461/20 для визначення головуючого судді в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до Розпорядження від 21.10.2020 №611, на підставі ст. 40,41 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу №640/6461/20 передано на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2020 адміністративну справу №640/6461/20 передано судді Каракашьяну С.К.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.10.2020 адміністративну справу №640/6461/20 прийнято до провадження судді Каракашьяна С.К.

В подальшому, від ОСОБА_1 надійшла заява (№03-14/2486/21 від 12.01.2021) про відвід судді Каракашьяна С.К.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.01.2021 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Каракашьяна С.К. визнано необґрунтованою, передано справу №640/6461/20 у відповідності до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України для вирішення питання про відвід судді.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.01.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Каракашьяна С.К. від розгляду адміністративної справи № 640/6461/20 відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся зі скаргою від 02.01.2020 Голови Верховної Ради України народного депутата України ОСОБА_2, в якій просив:

« 1. Як голову Верховної Ради України надати відповідь особисто, а не пересилати моє звернення, наче Ви, шановний ОСОБА_2 , не голова надважливого держаного закладу, а пересильний пункт. Відсутність відповіді, шановний ОСОБА_2 , буде зайвий раз свідчити що таку зухвало - злочинну роботу Верховної Ради 9 скликання, яка організована і проводиться під Вашим керівництвом, і Вами вважається нормою, тому що згідно своїх повноважень голови Верховної Ради України, Ви організовуєте роботу Верховної Ради і координуєте роботу її органів.

2. Як голову Верховної Ради України розглянути мою скаргу за фактом зволікання головою комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя ОСОБА_3 , головою комітету Верховної Ради України з питань антикорупційної політики ОСОБА_4 , головою комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності ОСОБА_5 та його першим заступником ОСОБА_6 , головою комітету Верховної Ради з питань Регламенту, етики та організації роботи Верховної Ради України ОСОБА_7 , головою комітету з питань земельної та аграрної політики ОСОБА_8 та народним депутатом України ОСОБА_9 своїми посадовими і депутатським обов`язками, Законами України «Про статус народного депутата України» та «Про звернення громадян» під час виконання своїх посадових і депутатських обов`язків.

3. Прийняти рішення, яким рекомендувати означеним народним депутатам України та головам провідних комітетів Верховної Ради України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , народному депутату ОСОБА_9 повторно розглянути мої звернення у відповідності з його величчю Законами України «Про звернення громадян» та «Про статус народного депутата України».

4. Провести перевірку за фактом нецільової витрати бюджетних коштів на депутатську діяльність народним депутатом України ОСОБА_9 , який за 4 місяці своєї депутатської діяльності народного депутата України 9 скликання спромігся не тільки не здійснити жодного особистого прийому зі своїми виборцями у мажоритарному 137 виборчому окрузі, а навіть не збирається цього робити.».

Листом Голови Верховної Ради України від 07.02.2020 вих.№01/11.-36 (30907) ОСОБА_1 повідомлено, що інформація, зазначена у зверненні №09-1359.15.12/286-01.20-Д від 08 січня 2020 року, була доведена відповідним комітетам Верховної Ради України та народному депутату України.

Листом Голови Верховної Ради України від 28.02.2020 вих.№01/11-34 (51141), з приводу порушених у скарзі від 2 січня 2020 року питань (вх. № 09-1359.15.12/286-01.20-Д від 8 січня 2020 року) позивачу зазначено наступне.

«… Відповідно до Закону України «Про звернення громадян» скарга є специфічним різновидом звернення громадянина, зміст якого складає вимога про поновлення прав і захист законних Інтересів осіб, порушених діями (бездіяльністю) чи рішеннями державних органів.

У зв`язку з цим я звернувся до відповідних посадових осіб Верховної Ради України з пропозицією розглянути порушені у Вашій скарзі питання. За інформацією цих посадових осіб Вам було надано ними вичерпні відповіді.

Звертаю Вашу увагу, що Голова Верховної Ради України, зважаючи на його конституційний статус та конституційний статус народних депутатів України, не є суб`єктом, до якого можуть спрямовуватися скарги громадян на народних депутатів України відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про звернення громадян» (оскільки у цьому випадку не йдеться про підлеглість народних депутатів України Голові Верховної Ради України).

Водночас слід зауважити, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень можуть бути оскаржені до адміністративного суду, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.».

Вважаючи, що скарга позивача не розглянута по суті поставлених питань, вбачаючи порушення своїх прав та охоронюваних законом інтересів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання реалізації громадянами вказаних конституційних прав регулює Закон України «Про звернення громадян».

Згідно з ч. 1 ст. 1 вказаного Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання)і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до частин 1, 9 статті 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення про надання безоплатної правової допомоги розглядаються в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження».

Згідно з частинами 1, 2 статті 16 Закону України «Про звернення громадян» скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Згідно статті 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: - особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; - знайомитися з матеріалами перевірки; - подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; - бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; - користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; - одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; - висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; - вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: - об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; - у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; - на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; - скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; - забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; - письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; - вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; - у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; - не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; - особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналіз зазначених вище норм права, дає підстави зробити висновок, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень, з урахуванням їх функціональних обов`язків.

Згідно з статтею 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.

Частиною 5 статті 83 Конституції України визначено, що порядок роботи Верховної Ради України встановлюється Конституцією України та Регламентом Верховної Ради України.

Відповідно до статті 88 Конституції України Верховна Рада України обирає із свого складу Голову Верховної Ради України, Першого заступника і заступника Голови Верховної Ради України та відкликає їх з цих посад.

Голова Верховної Ради України: 1) веде засідання Верховної Ради України; 2)організовує роботу Верховної Ради України, координує діяльність її органів; 3) підписує акти, прийняті Верховною Радою України; 4) представляє Верховну Раду України у зносинах з іншими органами державної влади України та органами влади інших держав; 5)організовує роботу апарату Верховної Ради України.

Голова Верховної Ради України здійснює повноваження, передбачені цією Конституцією, у порядку, встановленому Регламентом Верховної Ради України.

Правові засади роботи Верховної Ради України визначені у ст. 1 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України», відповідно до якої порядок роботи Верховної Ради України, її органів та посадових осіб, засади формування, організації діяльності та припинення діяльності депутатських фракцій (депутатських груп) у Верховній Раді встановлюються Конституцією України, Регламентом Верховної Ради України та законами України «Про комітети Верховної Ради України», «;Про статус народного депутата України», про тимчасові слідчі комісії, спеціальну тимчасову слідчу комісію і тимчасові спеціальні комісії Верховної Ради України.

Повноваження Голови Верховної Ради України визначені у ст. 78 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України».

Розпорядженням Голови Верховної Ради від 11.07.2016 року № 276 затверджено Порядок роботи із зверненнями громадян в Апараті Верховної Ради (далі - Порядок № 276, в редакції чинній на момент звернення позивача).

Підпунктом 4.1 пункту 4 Порядку № 276 встановлено, що звернення громадян, адресовані комітетам Верховної Ради, депутатським фракціям (депутатським групам) у Верховній Раді та їх керівництву, після реєстрації у Відділі з питань звернень громадян передаються секретаріатам відповідних комітетів Верховної Ради, секретаріатам депутатських фракцій (депутатських груп) через відділ службової кореспонденції за вихідними реєстрами.

Звернення громадян, адресовані Верховній Раді України, керівництву Верховної Ради, розглядаються у Відділі з питань звернень громадян або, залежно від характеру порушених питань і зазначених у них адресатів, передаються ним у встановленому порядку відповідним структурним підрозділам Апарату або надсилаються відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування, об`єднанням громадян, підприємствам, установам, організаціям, до компетенції яких належить вирішення порушених громадянами питань.

Згідно з пунктом 6.1.7. Положення про порядок роботи з документами у Верховній Раді України (затверджений Розпорядженням Голови Верховної Ради України від 25.05.2006 року № 448) документи, надіслані на ім`я Голови Верховної Ради України та на адресу Верховної Ради України, передаються до секретаріату Голови Верховної Ради України.

Відповідно до ст. 89 Конституції України Верховна Рада України для здійснення законопроектної роботи, підготовки і попереднього розгляду питань, віднесених до її повноважень, виконання контрольних функцій відповідно до Конституції України створює з числа народних депутатів України комітети Верховної Ради України та обирає голів, перших заступників, заступників голів та секретарів цих комітетів.

Організація і порядок діяльності комітетів Верховної Ради України, її тимчасових спеціальних і тимчасових слідчих комісій встановлюються законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» Комітет Верховної Ради України - орган Верховної Ради України, який утворюється з числа народних депутатів України для здійснення за окремими напрямами законопроектної роботи, підготовки і попереднього розгляду питань, віднесених до повноважень Верховної Ради України, виконання контрольних функцій.

Комітет відповідальний перед Верховною Радою України і підзвітний їй.

Діяльність комітетів координує Голова Верховної Ради України згідно Конституцією України та в порядку, встановленому Регламентом Верховної Ради України.

Згідно зі ст. 11, 13, 22 Закону України «Про комітети Верховної Ради України», організаційна функція комітетів полягає в розгляді звернень, що надійшли до комітету в установленому порядку.

Звернення, що надходять до комітетів, розглядаються головою комітету або за його дорученням першим заступником, заступником, головами підкомітетів чи іншими членами комітету в порядку та терміни, визначені законом.

Статтею 7 Регламенту Верховної Ради України визначено, що організаційне, правове, наукове, документальне, інформаційне, експертно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення діяльності Верховної Ради, її органів, народних депутатів, депутатських фракцій (депутатських груп) у Верховній Раді здійснює Апарат Верховної Ради. Апарат діє на основі Положення про Апарат Верховної Ради.

Так, позивач звернувся до відповідача зі скаргою щодо діяльності голови комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя ОСОБА_3 , головою комітету Верховної Ради України з питань антикорупційної політики ОСОБА_4 , головою комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності ОСОБА_5 та його першим заступником ОСОБА_6 , головою комітету Верховної Ради з питань Регламенту, етики та організації роботи Верховної Ради України ОСОБА_7 , головою комітету з питань земельної та аграрної політики ОСОБА_8 та народним депутатом України ОСОБА_9 .

З матеріалів справи вбачається, скарга ОСОБА_1 зареєстрована Відділом з питань звернень громадян Апарату Верховної Ради України та 09.01.2020 року за № 09-1359.15.12/286.2-01.20-Д, передана до структурного підрозділу Апарату Верховної Ради України - Секретаріату Голови Верховної Ради України (копія реєстраційно-контрольної картки № 09-1359.15.12/286.2-01.20-Д від 08.01.2020).

ОСОБА_1 повідомлено, що його звернення одержано і 09.01.2020 року за № 09-1359.15.12/286.2-01.20-Д передано до Секретаріату Голови Верховної Ради України Відділом з питань звернень громадян Апарату Верховної Ради України.

13 січня 2020 року Головою Верховної Ради України ОСОБА_2 до скарги громадянина ОСОБА_1 було дано доручення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 для розгляду та надання відповіді автору звернення, а також керівнику секретаріату Голови Верховної Ради України ОСОБА_14 підготувати відповідь скаржнику, копія доручення долучена відповідачем до матеріалів справи.

Секретаріатом Голови Верховної Ради України, зазначена скарга передана для розгляду до секретаріату Комітету Верховної Ради України з питань правової політики; секретаріату Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності; секретаріату Комітету Верховної Ради України з питань Регламенту, депутатської етики та організації роботи Верховної Ради України; секретаріату Комітету Верховної Ради України з питань антикорупційної політики, секретаріату Комітету Верховної Ради України з питань земельної та аграрної політики для розгляду.

Комітетом з питань земельної та аграрної політики за підписом Голови Комітету ОСОБА_8, за результатом розгляду звернення ОСОБА_1 від 02.01.2020, надано відповідь № 04-11/14-59 від 29.01.2020 р.

Комітетом з питань Регламенту, депутатської етики та організації роботи Верховної Ради України за підписом Голови Комітету ОСОБА_7 надано відповідь ОСОБА_1 № 04-28/11-45(16729) від 23.01.2020 p., а також повідомлено як головний Комітет при розгляді скарги - Голову комітету з питань правової політики ОСОБА_15 про результати опрацювання скарги ОСОБА_1 за дорученням Голови Верховної Ради України від 13.01.2020 р. та надання відповіді позивачу, копія листа № 04-28/9-52(18131) від 24.01.2020 р. з додатком на 3 аркушах міститься в матеріалах справи.

Комітет з питань правоохоронної діяльності листом № 04-27/11-266(20020) від 28.01.2020 р. за підписом Голови Комітету ОСОБА_5 повідомив як головний Комітет при розгляді скарги - Голову Комітету з питань правової політики ОСОБА_15 про результати опрацювання скарги ОСОБА_1 для врахування зазначеної в листі інформації при підготовці відповіді заявнику.

Листом № 04-12/12-130(13022) від 20.01.2020 за підписом заступника керівника секретаріату Комітету з питань антикорупційної політики ОСОБА_16 повідомлено заступника керівника секретаріату Комітету з питань правової політики ОСОБА_17, про те, що звернення ОСОБА_1 , які надходили до Комітету були розглянуті в межах компетенції та предметів відання, а заявникові, відповідно до Законів України "Про звернення громадян" та "Про комітети Верховної Ради України", надавалися відповіді.

У своїх зверненнях ОСОБА_1 порушував питання про можливе вчинення корупційних правопорушень суддями П`ятого апеляційного адміністративного суду Одеської області та щодо протизаконного, на його думку, виділення головою Куяльницької сільської ради ОСОБА_13 земельних ділянок керівникам Подільського ВП ГУНП в Одеській області, прокурорам Котовської місцевої прокуратури земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

За повідомленням Національної поліції України та Генеральної прокуратури України, не знайшло свого об`єктивного підтвердження правопорушень, про що зазначеними правоохоронними органами було повідомлено заявника.

Оскільки у зверненні заявника оскаржувалися рішення, дії і бездіяльність суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду Одеської області, що не входить до предметів відання Комітету та вимогам особистого або через адвоката звернення до Вищої ради правосуддя, у визначений законодавством строк, заявникові було надано роз`яснення порядку звернення до Вищої ради правосуддя, у визначений законодавством строк, зі скаргою щодо дисціплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою).

Листом Вищої ради правосуддя від 11.12.2019 року № 47003/09-19 повідомлено про залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду та повернення її скаржнику.

В частині можливого вчинення корупційних правопорушень суддями П`ятого апеляційного адміністративного суду Одеської області, звернення заявника 05.11.2019 року Комітетом було направлено до Державного бюро розслідувань, яке листом від 18.11.2019 року № Д-81-98/2.3-1.9 повідомило про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

В листі № 04-26/18-432(37911) від 17 лютого 2020 р. Комітету з питань правової політики за підписом Голови Комітету ОСОБА_15 на ім`я Голови Верховної Ради України ОСОБА_2 зазначено, що у Комітеті Верховної Ради України з питань правової політики, в межах компетенції, опрацьовано скаргу ОСОБА_1 щодо неналежного, на думку автора, розгляду його попередніх звернень та зволікання при розгляді і наданні відповідей на ці звернення.

За результатами розгляду Комітетом з питань правової політики, в межах повноважень, було надано роз`яснення положень чинного законодавства щодо повноважень парламенту та комітетів Верховної Ради України, а також притягнення суддів до відповідальності, про що заявника було проінформовано листами Комітету від 27 вересня 2028 року № 04-26/18-184, від 10 жовтня 2019 року № 04-26/18-304, від 07 листопада 2019 року № 04-26/18-649 та від 18 листопада 2019 року № 04-26/18-748.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що листом від 07.02.2020 позивача повідомлено, що інформація зазначена у зверненні доведена відповідним комітетам Верховної Ради України та народному депутату.

Також, по суті скарги, Головою Верховної Ради України ОСОБА_2 в листом від 28.02.2020 вих.№01/11-84 (51141) проінформовано позивача, що Голова Верховної Ради України, зважаючи на його конституційний статус та конституційний статус народних депутатів України, не є суб`єктом, до якого можуть спрямовуватися скарги громадян на народних депутатів України відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про звернення громадян» (оскільки у цьому випадку не йдеться про підлеглість народних депутатів України Голові Верховної Ради України).

Поряд з цим, позивачу роз`яснено, що будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень можуть бути оскаржені до адміністративного суду, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність порушення відповідачем розгляду звернення позивача в частині доводів щодо не розгляду відповідачем по суті такого звернення.

В той же час, суд враховує, що відповіді на звернення позивача були надані відповідними комітетами Верховної Ради України, у зв`язку з чим суд не може надавати оцінку змісту відповідей суб`єкта владних повноважень, який не є стороною у справі дії та/або бездіяльність, рішення якого не оскаржуються.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року N 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Тобто, суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або наявність інших ущемлень прав та свобод позивача.

Як встановлено судом вище, звернення позивача було правомірно направлено за належністю до відповідних комітетів Верховної Ради України, оскільки вирішення зазначеного питання не належить до повноважень саме Голови Верховної Ради України, при цьому жодний орган державної влади, в тому числі відповідач не має права впливати або іншим способом втручатись в діяльність таких комітетів, до компетенції яких належить вирішення питань викладених позивачем у скарзі.

Також, суд вважає за необхідне зазначати, що у разі наявності протиправних дій, бездіяльності чи рішень відповідного суб`єкта владних повноважень, тобто у даному випадку з боку вказаних комітетів, позивач має право самостійно звернутися з відповідними заявами до компетентних суб`єктів зі скаргою або оскаржити такі дії у суді.

За змістом Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Також, суд зазначає, що надані відповіді по суті порушених у зверненнях до державного органу питань є дискрецією органу державної влади.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6-11, 73-77, 79, 90, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян