Справа № 160/8081/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2021 року Справа № 160/8081/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І.В.
розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-
20.05.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення від 16.04.2021 року Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяві про призначення пенсії від 09.04.2021 року;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального та пільгового стажу за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання в Донецькому гірничому технікумі ім. Абакумова з 01.09.1997 року по 23.05.1999 та з 26.06.1999 року по 02.07.1999 року;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: ДВАТ «Шахта Трудівська»: 24.05.1999 - 26.06.1999 роки - учень електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті; 02.07.1999 - 19.09.2004 роки - електрослюсар підземний з повним робочим днем в шахті: 20.09.2004 - 01.12.2009 роки - гірничий робітник очисного вибою з повним робочим днем в шахті; 01.12.2009 - 23.04.2010 роки - майстер гірничий підземної дільниці з повним робочим днем в шахті; 23.04.2009 - 23.08.2013 роки - гірничий робітник очисного вибою з повним робочим днем в шахті;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно заяви про призначення пенсії від 09.04.2021 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем було зазначено, що ОСОБА_1 09.04.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою та відповідними документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах оскільки відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» отримав таке право, проте 21.04.2021 року отримав повідомлення від відповідача рішення від 16.04.2021 року про відмову в призначенні пенсії. Згідно винесеного рішення пільговий стаж позивача становить 21 рік 05 місяців 07 днів, в тому числі пільговий стаж для працівників безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах складає 07 років 10 місяців 04 дні, для працівників провідних професій 11 років 01 місяць 03 дні, робота за Списком № 1 - 02 роки 06 місяців 00 днів, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах. Стаж врахований за наданими документами. Крім того, зазначено, що трудова книжка містить певні недоліки її заповнення, в дипломі наявна помилка в прізвищі, тому зарахований за доданими документами.
Позивач вважає, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть позбавити мене права на зарахування періодів роботи до пільгового стажу. З огляду на викладене, на думку позивача, його трудова книжка придатна для використання як основний документ при зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу та визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.
Крім того, позивачем звернута увага Суду, що підприємство ДВАТ «Шахта Трудівська», на якому ОСОБА_1 працював та не надав пільгові довідки, розташовано на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим він не має можливості відвідати м. Донецьк для отримання пільгових довідок.
Позивач також посилався на те, що вступив у 1997 році до Донецького гірничого технікуму ім. Абакумова та 14.06.2000 року було присвоєно кваліфікацію «гірничого техніка-електромеханіка». На підтвердження періоду навчання позивачем був наданий диплом серії НОМЕР_1 , в якому зазначено, що позивач в 1997 році вступив до Донецького гірничого технікуму ім. Є.Т. Абакумова і 14.06.2000 році закінчив повний курс по спеціальності «Експлуатація та ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв»» та рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 14.06.2000 року присвоєно кваліфікацію «гірничого техніка-електромеханіка». В трудовій книжці мається запис, що позивач 24.05.1999 року був прийнятий учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею в ДВАТ «Шахта Трудівська» та звільнений в зв`язку з закінченням виробничої практики 26.06.1999 року; 02.07.1999 року був прийнятий електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем в шахті до постійного штату в ДВАТ «Шахта Трудівська» та почав вже працювати за майбутньою професією.
В той же час, позивач вважає неправомірним посилання відповідача на розбіжність в написанні його прізвища в дипломі та паспорті з огляду на те, що до зміни паспорту в 2003 році позивач мав прізвище « ОСОБА_1 », проте у зв`язку з розбіжностями в написанні прізвища в його сім`ї та правильним правописом він за власною заявою змінив прізвище та відповідно отримав новий паспорт на прізвище « ОСОБА_1 ». Оскільки всі ці дії проводились в м. Донецьку, що на даний час є тимчасово окупованою територією України, підтверджуючи документи або довідки позивач надати не може. Незважаючи на це, на думку позивача, не має сумніву, що диплом НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , оскільки під час навчання він почав працювати за набутою професією, в реєстрі застрахованих осіб форми ОК-5 є відомості про моє навчання в Донецькому гірничому технікумі ім. Є.Т. Абакумова, крім того на російській мові в паспорті, трудовій книжці та свідоцтві про народження прізвище звучить однаково « ОСОБА_1 ».
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного від 25.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито в адміністративній справі спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачеві 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; витребувано від позивача інформацію щодо наявності рішення суду, яким встановлено факт приналежності ОСОБА_1 правовстановлюючого документу, а саме: диплома НОМЕР_2 , виданого 14.06.2000 Донецьким гірничим технікумом ім. Абакумова, а разі наявності - для залучення до матеріалів справи належним чином засвідчену копію такого рішення; витребувано від відповідача копію матеріалів пенсійної справи та встановлено строк для їх подання.
04.06.2021 засобами електронного зв`язку судом направлено копію ухвали від 25.05.2021 року та копію позовної заяви на офіційну електронну адресу відповідача, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, строк на подання відзиву до 19.06.2021.
09.06.2021 засобами електронного зв`язку до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшло клопотання, у якому заявник просить суд продовжити процесуальний строк, встановлений ухвалою суду від 25.05.2021, в частинні надання витребуваних письмових доказів, а саме: копії матеріалів пенсійної справи позивача, в тому числі розрахунок загального страхового та пільгового стажу останнього. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на те, що останній отримав ухвалу суду від 25.05.2021, в останній день, встановленого судом процесуального строку, у зв`язку з чим відповідач не мав можливості виконати вимоги ухвали суду та надати суду витребуванні документи.
23.06.2021 до суду засобами поштового зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом з матеріалами пенсійної справи (направлений до суду 18.06.2021, тобто у встановлений судом строк). У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні з огляду на те, що для підтвердження пільгового стажу роботи на ДВАТ «Шахта Трудівська» (м. Донецьк), Позивачем надано трудову книжку серії НОМЕР_3 , в якій відсутні відомості про розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається період роботи та інші відомості, що визначають пільговий характер роботи. Довідки, які підтверджують пільговий характер роботи на ДВАТ «Шахта Трудівська» Позивачем не надано.
Відповідач посилався на те, що періоди роботи у ДВАТ «Шахта Трудівська» зараховано Позивачу за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. Період роботи з 01.02.2011 року по 28.02.2011 року не зараховано до страхового та пільгового стажу за Списком № 1, оскільки за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відсутня сплата страхових внесків.
Крім того, відповідачем вказано, що для підтвердження періоду навчання в Донецькому гірничому технікумі ім. Абакумова з 01.09.1997 року по 23.05.1999 року та з 26.06.1999 року по 02.07.1999 року, позивачем надано диплом від 14.06.2000 року серії НОМЕР_1 , при розгляді якого встановлено, що у дипломі зазначено прізвище позивача « ОСОБА_1 », при цьому, відповідно до паспорту прізвище Позивача « ОСОБА_1 ». При цьому, для підтвердження періоду навчання Позивачем до Головного управління довідки або рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення не надавалися, отже, зарахувати період навчання в Донецькому гірничому технікумі ім. Абакумова з 01.09.1997 року по 23.05.1999 та з 26.06.1999 року по 02.07.1999 року немає законних підстав.
Відповідачем вказано, що відповідно до розрахунку стажу (форма PC-право) загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 20 років 11 місяців 01 день, в тому числі пільговий стаж відповідно до ч.3 ст.114 Закону № 1058 (провідні професії) складає - 11 років 01 місяці 03 днів, пільговий стаж відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 (непровідні професії) складає - 07 років 10 місяців 04 дні, робота за Списком № 1 складає - 02 роки 06 місяців 00 днів, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах (менше 25 років).
Разом із цим, відповідач вказав, що з урахуванням дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, Позивачем не вірно обрано спосіб захисту права.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_4 , виданим 17.04.2003 Петровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області.
09.04.2021 позивач звернувся до відділу обслуговування громадян №23 (сервісного центру) Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням від 16.04.2021 №35 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, яке мотивовано тим, що вік заявника 41 рік. Страховий стаж особи становить 20 років 11 місяців 01 день. Пенсійний вік та необхідний страховий стаж не встановлено. Пільговий стаж для працівників безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах 25 років, а для працівників провідних професій - 20 років. Пільговий стаж особи становить 21 рік 05 місяців 07 днів, в тому числі пільговий стаж для працівників безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах складає 07 років 10 місяців 04 дні, для працівників провідних професій 11 років 01 місяць 03 дні, робота за Списком №1 - 02 роки 06 місяців 00 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви встановлено, що титульна сторінка трудової книжки не містить дату видачі, стаж враховано за доданими документами. До страхового стажу не зараховано період навчання в Донецькому гірничому технікумі імені Є.Т. Абакумова з 01.09.1997 по 14.06.2000, оскільки в дипломі від 14.06.2000 НОМЕР_1 вказано прізвище « ОСОБА_1 », яке має розбіжність з прізвищем зазначеним у паспорті « ОСОБА_1 ». До пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.02.2011 по 28.02.2011, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу по спеціальному стажу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані по спеціальному стажу особи. В рішенні також зазначено, що дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату за наявним пільговим стажем - 15.01.2030.

Вказане рішення направлено відділом обслуговування громадян №23 (сервісного центру) Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області на адресу позивача супровідним листом від 21.04.2021 №0400-010226-8/56945.

Не погоджуючись з відмовою в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Пунктом 2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486 (далі - Положення №№28-2), Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За нормами ч.2 ст.114 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, для визначення наявного трудового стажу для призначення пенсій необхідно використовувати записи в трудовій книжці і лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж може встановлюватися на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.

Із записів трудової книжки серії НОМЕР_5 , ОСОБА_1 (мовою оригіналу), ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом встановлено, що позивач, зокрема, працював з 23.04.2010 по 23.08.2013 підземним гірником очисного вибою 5 розряду дільниці з видобутку вугілля №1, з повним робочим днем в шахті у відокремленому структурному підрозділі «Шахта «Трудівська» (до перейменування - «Шахтоуправління «Трудівське») Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія».

Згідно з розрахунку стажу ОСОБА_1 за пенсійному справою 35 (форма РС-право) до страхового стажу вищевказаний період роботи зарахований наступним чином:

- 01.02.2010-31.01.2011 (00 р. 06міс. 00дн. із зазначенням особливостей трудової діяльності: Ст.14, пост.202, підземні, сп.1 р.1, п-р.1, п.а-в);

- 01.02.2011-28.02.2011 (00р. 01міс. 00дн.);

- 01.03.2011-23.08.2013 (02р. 06міс. 00дн. із зазначенням особливостей трудової діяльності: Ст.14, пост.202, підземні, сп.1 р.1, п-р.1, п.а-в).

Всього за вказаним розрахунком страховий стаж позивача складає 20 роки 11 місяців 01 день. Пільговий стаж за Списком №1 - 21 рік.

Суд зазначає, що пунктом 3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 01.12.2005 за №1451/11731, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Список №1 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, чинний на спірний період роботи позивача затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 № 36, та містить в собі розділ І. «Гірничі роботи. Видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд» розділ І «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» пункт « 1.1а», відповідно до якого право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Віднесення професії «підземний гірник очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем в шахті», за якою працював позивач у період з 23.04.2010 по 23.08.2013 у відокремленому структурному підрозділі «Шахта «Трудівська» (до перейменування - «Шахтоуправління «Трудівське») Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» пенсійним органом не оспорюється.

Разом із тим, під час судового розгляду справи судом з`ясовано, що пенсійним органом відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоду його роботи з 01.02.2011 по 28.02.2011 з підстав відсутності в індивідуальних відомостях про застраховану особу по спеціальному стажу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування даних по спеціальному стажу позивача, оскільки титульна сторінка трудової книжки не містить дату видачі та стаж враховано за доданими документами.

Так, судом встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_5 містить дату заповнення: « 1999 р.», графи дата та місяць - пусті, при цьому наявна печатка та підпис посадової особи Державного відкритого акціонерного товариства «Шахта Трудівська».

На час первісного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до п.1.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.2.2 Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

За вимогами п.2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 1.5 Інструкції №58 визначено, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. №301 «Про трудові книжки працівників» (далі - Постанова №301), цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Згідно з п.2 Постанови №301 при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Без трудової книжки приймаються на роботу тільки ті особи, які працевлаштовуються вперше.

Пунктом 3 Постанови №301 передбачено, що трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (п.4 Постанови №301).

З аналізу наведених положень вбачається, що обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Суд також звертає увагу, що Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, пенсійним органом неправомірно невраховано записи трудової книжки позивача серії НОМЕР_5 під час розрахунку пільгового стажу ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, спірний період роботи позивача підтверджено відповідними записами в трудовій книжці серії НОМЕР_5 , засвідчені підписами уповноваженої особи та містять відповідні печатки, відтак відомості, які зазначені в трудовій книжці свідчать про те, що позивач працював у вказаний період.

Таким чином, оскільки позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17 (провадження №К/9901/768/17).

Отже, пенсійним органом протиправно відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 01.02.2011 по 28.02.2011 з підстави відсутності в індивідуальних відомостях про застраховану особу по спеціальному стажу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування даних по спеціальному стажу позивача, оскільки в трудовій книжці міститься належні записи (порядкові номери №11-13) про роботи позивача з 23.04.2010 по 23.08.2013 підземним гірником очисного вибою 5 розряду дільниці з видобутку вугілля №1, з повним робочим днем в шахті у відокремленому структурному підрозділі «Шахта «Трудівська» (до перейменування - «Шахтоуправління «Трудівське») Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія».

Водночас, суд відхиляє посилання відповідача, наведені в відзиві на позов, що підставою незарахування до пільгового стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 01.02.2011 по 28.02.2011 через відсутність в системі персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків, оскільки на підставі абзацу 2 частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень такий суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З оскаржуваного рішення від 16.04.2021 №35 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах вбачається, що несплата страхових внесків не зазначена в якості підстави для незарахування вказаного періоду до пільгового стажу роботи позивача.

Окрім того, суд звертає увагу, що підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах стало незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його навчання в Донецькому гірничому технікумі імені Є.Т. Абакумова з 01.09.1997 по 14.06.2000, оскільки в дипломі від 14.06.2000 НОМЕР_1 вказано прізвище « ОСОБА_1 », яке має розбіжність з прізвищем зазначеним у паспорті « ОСОБА_1 ».

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до пенсійного органу також було надано диплом молодшого спеціаліста НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 закінчив Донецький гірничий технікум ім. Є.Т. Абакумова за спеціальністю «експлуатація та ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристороїв». Рішенням державної кваліфікаційної комісії від 14.06.2000 ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію «гірничого техніка електромеханіка».

Тобто, в наведеному дипломі різниться прізвище позивача, а саме: згідно паспорту позивача прізвище « ОСОБА_1 », тоді як у дипломі молодшого спеціаліста НОМЕР_1 зазначено «ОСОБА_1».

При цьому, суд звертає увагу, що запису про навчання ОСОБА_1 в Донецькому гірничому технікумі імені Є.Т. Абакумова з 01.09.1997 по 14.06.2000 трудова книжка не містить.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), відповідно до пункту 8 якого час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Пунктом 26 Порядку №637 Якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Разом із цим, відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 №1618-IV (далі - ЦПК), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У ст. 315 ЦПК України наведений перелік фактів, які встановлюються судом. Згідно з частиною 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд звертає увагу позивача, що до повноважень адміністративного суду не відноситься встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, особі, яка звернулась за призначенням пенсії.

Позивачем до матеріалів справи не було надано рішення суду, яким встановлено факт приналежності ОСОБА_1 диплома ІА НОМЕР_1 , виданого 14.06.2000 Донецьким гірничим технікумом ім. Абакумова.

Разом із тим, посилання позивача, що до зміни паспорта в 2003 році він мав прізвище « ОСОБА_1 », проте у зв`язку з розбіжностями в написанні прізвища в його сім`ї та правильним правописом позивач за власною заявою змінив прізвище та відповідно отримав новий паспорт на прізвище « ОСОБА_1 » не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження вказаної обставини.

Аргументи ОСОБА_1 щодо проведення дій зі зміни прізвища на тимчасово окупованій території України, а саме: в м.Донецьку, не позбавляють позивача права звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з питання встановлення приналежності ОСОБА_1 диплома ІА НОМЕР_1 , виданого 14.06.2000 Донецьким гірничим технікумом ім. Абакумова.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що пенсійним органом правомірно не зараховано до стажу (загального та пільгового) ОСОБА_1 періоду навчання в Донецькому гірничому технікумі імені Є.Т. Абакумова з 01.09.1997 по 14.06.2000, оскільки в дипломі молодшого спеціаліста НОМЕР_1 зазначено прізвище « ОСОБА_1 », яке не збігається з прізвищем у паспорті позивача.

Водночас, суд зазначає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до загального та пільгового стажу за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання в Донецькому гірничому технікумі ім. Абакумова з 01.09.1997 року по 23.05.1999 та з 26.06.1999 року по 02.07.1999 року.

Вирішуючи вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: ДВАТ «Шахта Трудівська»: 24.05.1999 - 26.06.1999 роки - учень електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті; 02.07.1999 - 19.09.2004 роки - електрослюсар підземний з повним робочим днем в шахті: 20.09.2004 - 01.12.2009 роки - гірничий робітник очисного вибою з повним робочим днем в шахті; 01.12.2009 - 23.04.2010 роки - майстер гірничий підземної дільниці з повним робочим днем в шахті; 23.04.2009 - 23.08.2013 роки - гірничий робітник очисного вибою з повним робочим днем в шахті, суд виходить із наступного.

З матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 вбачається, що вказані спірні періоди зараховані пенсійним органом до пільгового стажу останнього, окрім 24.05.1999 по 26.06.1999 та 31.12.1999 (без наведення жодних причин для такого незарахування), а також періоду з 01.02.2011-28.02.2011, який за висновком суду неправомірно не врахований відповідачем до пільгового стажу ОСОБА_1 .

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект, тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд також зазначає, що не зарахування вказаних періодів до пільгового стажу ОСОБА_1 буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Враховуючи ненаведення відповідачем будь-яких підстав незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів його з 24.05.1999 по 26.06.1999 та 31.12.1999, під час яких він працював на роботах з повним робочим днем під землею, про що свідчать відповідні записи в трудовій книжці НОМЕР_3 , суд приходить до висновку, що з метою повного та всебічного захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: з 24.05.1999 по 26.06.1999, 31.12.1999 та з 01.02.2011 по 28.02.2011.

Вказані обставини призвели до невірного розрахунку пенсійним органом пільгового стажу ОСОБА_1 , який наведений в оскаржуваному рішенні.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення від 16.04.2021 року №35 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяві про призначення пенсії від 09.04.2021 року в частині незарахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 01.02.2011 по 28.02.2011 та розрахунку пільгового стажу позивача.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно заяви про призначення пенсії від 09.04.2021 року, суд зазначає, що не наділений відповідними повноваженнями проводити розрахунок пільгового стажу позивача, оскільки це є дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду України.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Тобто, дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Відповідно до Рекомендацій Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем не проводився розрахунок пільгового стажу позивача з урахуванням періодів, врахованих судом у цьому рішенні, то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що належним способом порушених прав позивача у заявленому до розгляду спорі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 09.04.2021 про призначення пенсії та провести розрахунок пільгового стажу позивача для призначення пенсії, з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Таким чином, судовий збір у розмірі 908,00 грн., сплачений позивачем при поданні адміністративного позову до суду відповідно до квитанції від 14.05.2021 року №0.0..1, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетрвоській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 605,30 грн.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 16.04.2021 року №35 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 09.04.2021 року в частині незарахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 01.02.2011 по 28.02.2011 та розрахунку пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з 24.05.1999 року по 26.06.1999 року, 31.12.1999 року, з 01.02.2011 року по 28.02.2011 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.04.2021 про призначення пенсії та провести розрахунок пільгового стажу позивача для призначення пенсії, з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605,30 грн. (шістсот п`ять гривень 30 копійки).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя І.В. Юхно