Справа № 640/18122/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року місто Київ №640/18122/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-Арма"

до Київської митниці Держмислужби

про визнання протиправним та скасування рішення від 09.07.2020 №UA100000/2020/000306/2,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-Арма» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100000/2020/000306/2 від 09.07.2020 року.

- повернути ТОВ «Гранд-Арма» надмірно сплачені кошти по рішенню про коригування митної вартості товарів № UA 100000/2020/000306/2 від 09.07.2020 року, в сумі 39500,35 на рах. р/р НОМЕР_1 в АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» м. Київ, МФО 334851.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Арма» не погоджується з рішенням Державної митної служби України Київська митниця № UA 100000/2020/000306/2 від 09.07.2020 та вважає його незаконним, оскільки позивачем подано митному органу всі необхідні документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів; подані документи не містять розбіжностей, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових миттної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/18122/20.

Представник відповідача вважає адміністративний позов необгрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, про що надав через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва письмовий відзив на адміністративний позов, в якому посилається на те, що позивачем (декларантом) не надано документи, які підтверджують всі складові митної вартості товарів, не усунуто виявлені розбіжності та не спростовано сумніви у правильності задекларованої митної вартості, митним органом не був застосований метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у статті 59 Кодексу. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, та прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у статті 60 Кодексу. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 Кодексу. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що зцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу. Згідно статті 64 Митного кодексу України. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митним органом проведеного порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості товарів та з довідковою інформацією, та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947). Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до Податкового Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою грунтується на раніше визнаних (визначених) митницею вартостях (митна декларація від 25.05.2020 № UА205050/2020/023317). Товар випущено у вільний обіг із наданням гарантій у сумі 39500,35 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з Київської міської митниці сплачених ним сум фінансових гарантій, зазначив, що така вимога є неправомірною, з огляду на наступне. Повернення сум надмірно сплачених платежів нормативно врегульовано наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643, яким затверджено Порядок виготовлення висновку про повернення коштів та направлення його до Державної казначейської служби. Разом з тим, митниця не відмовляла позивачу у виготовленні висновку, оскільки рішення митниці про коригування митної вартості судом не скасовано, а отже і відсутні дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які відповідно могли б порушити права позивача з цього питання. Отже, позовні вимоги позивача щодо стягнення коштів не відповідають вимогам Порядку №643, а виготовлення висновку, передбаченого цим Порядком на даний час є передчасним.

У поданій до суду відповіді на відзив відповідача, позивач зазначає, що пакет документів поданий нами давав право митному органу прийняти рішення, щодо визнання митної вартості товару за ціною договору, але у митного органу з`явилися сумніви і на вимогу Відповідача позивач надав документи за додатковим переліком, що є загальними відповідно до ст. 53 Митного кодексу. Разом з додатковими документами надіслано до Відповідача лист № 56ГА-07/2020 від 03.07.2020 року, в якому позивач просив підтвердити тарифи щодо митного оформлення, або надати додатковий перелік документів для подання, який допоможе усуненню виявлених розбіжностей (вищеописаний лист вкладений і в Позовній заяві, і в Відзиві до позову). Як вбачається з відзиву на позов Відповідач більше не вимагав документи, які б могли розвіяти сумніви (якщо вони були), щодо зазначеної в заявці на транспортування суми оплати в розмірі 41000,00 грн.; щодо номеру в автотранспортній накладній № 115823, який вони прийняли за інвойс № 06-2020-1; щодо перевізника «ОСОБА_3, який був зазначений в автотранспортній накладній №1158523; щодо специфікації до Контракту, та на підставі яких і прийняв безпідставне рішення про коригування митної вартості товарів. Зауважує, що якщо митним органом і виявлено розбіжності, витребуванню підлягають не будь-які документb, згідно з законодавчо визначеним переліком, а саме ті документи, надання яких може призвести до усунення виявлених розбіжностей. Митний орган це проігнорував та надав через 10 днів безпідставне рішення без врахування усіх обставин які мають значення для прийняття такого рішення, що і підтвердив в відзиві на позов.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Наявними матеріалами справи підтверджується, що між ТОВ «Гранд-Арма» (далі-Дилер) та «Temper» OU (далі -Продавець) укладено Дилерську угоду № 7 від 02.01.2019 року (далі- Дилерська угода). Відповідно до умов Продавець продав, а Дилер купив продукцію на умовах зазначених в Дилерській угоді та додатках до неї.

Відповідно до умов п.2.2 розділу 2 Дилерської угоди асортимент, ціна та умови поставки, якість та кількість продукції Сторони погоджують в специфікаціях, які являються невід`ємною частиною угоди.

Відповідно до п. 2.3 розділу 2 Дилерської угоди Продавець надає Дилеру ексклюзивне право на продаж продукції на території України.

Відповідно до п. 4.2 розділу 4 Дилерської угоди ціни на продукцію для Дилера встановлюються з дилерською знижкою та будуть визначатися виробником в прайс - листах на умовах поставки FCA Vohnja, Estonia при замовленні більше 20000 євро. При намовлені менше 20 000 євро на умовах поставки EXW Vohnja, Estonia.

Відповідно до п.4.6 розділу 4 Дилерської угоди умови оплати: 100% передплата.

17.04.2020 року між Продавцем та Дилером укладено додаток № 14 до Дилерської угоди на крани шарові TEMPER (Естонія) на суму - 34 002,45 EUR.

На виконання умов Дилерської угоди та додатку № 14 від 17.06.2020 року та Інвойсу №57/UKR від 27.05.2020 року ТОВ «Гранд-Арма» сформовано платіжне доручення в іноземній валюті № 7 від 17.06.2020 року та проведено передплату банком АТ «ПУМБ» 17.06.2020 року на суму - 34 002,45 EUR на користь «Temper» OU. Вищезазначена продукція була продана Дилеру.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд-Арма» надано 30.06.2020 до митниці митну декларацію №UA 100060/2020/322807 з метою здійснення митного оформлення товару: «Крани кульові для трубопроводів».

З метою митного оформлення вищезазначеної продукції ТОВ «Еранд-Арма» (Дилер) через представника/декларанта ПП «Брокер-Плюс» в особі Король Т.Е. (далі - Представник) до Державної митної служби України Київської митниці було подано документи для підтвердження митної вартості товару, а саме:

Вантажно митна декларація (ВМД) № UA100060/2020/322807 від 30.06.2020 року;

Митна декларація країни відправлення № 20ЕЕ1310ЕЕ71770830 від 25.06.2020 року;

Платіжне доручення в іноземній валюті № 7 від 17.06.2020 року на проведену передплату банком AT «ПУМБ» 17.06.2020 року на суму - 34 002,45 EUR;

Видаткові накладні: № 75 від 28.02.2020, № 97 від 05.03.2020 р., № ПО від 12.03.2020 р., № 15 від 24.01.2020р., №27 від 27.03.2019 р.)

Упаковочні листи з №1 по №21 від 17.06.2020 року;

Калькуляція транспортних витрат №б/н від 30.06.2020 року;

Каталог товарів продавця «Temper» OU;

Прайс-лист продавця «Temper» OU чинний з 01.01.2020р. по 31.12.2020 року;

Додаткова угода №14 від 17.06.2020року до Дилерської угоди № 7 від 02.01.2019 року;

Дилерська угода № 7 від 02.01.2019 року;

Договір брокерського обслуговування №1/17 від 20.04.2017року;

Договір транспортного експедирування №061119К від 06.11.2019 року;

Лист відправника про ексклюзивне представництво на території України продукції TM TEMPER.

За наслідками опрацювання наданих представником декларанта документів для підтвердження заявленої у ВМД митної вартості, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення від 30.06.2020 року, у якому зазначив, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару відповідно до статті 53 Кодексу, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари а саме:

до митного оформлення не надано транспортні (перевізні) документи;

роздрукована в електронної копії митна декларація країни відправника № 20ЕЕ1310ЕЕ71770830 не містить відміток митного органу країни відправлення;

відповідно до інвойсу № 57/UKR умовами поставки є FCA Vohnja, однак калькуляція транспортних витрат містить інформацію щодо транспортування з міста «Ляэне-Вирумаа»;

прайс-листа б/н і б/д не містять строку дії, умови поставки та всього асортименту продавця, таким чином не надає інформацію щодо дійсності ціни оцінюваних товарів, що є не сумісним з положенням статті XII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ СОТ 1994).

У зв`язку з вищенаведеним та відповідно до ст. 53 Митного кодексу встановили строк в 10 к.д. для подачі наступних документів (за наявності):

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені :леціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

копію митної декларації країни відправлення;

за власним бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості.

02.07.2020 року представником ТОВ «Гранд-Арма» Король Т.Г. шляхом завантаження через програму QD Professional надано скан-копії додаткових документів:

Договір поставки № 06/465 від 06.12.2019 року з додатком до договору «Специфікація» між ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та ТОВ «Г ранд-Арма»:

Договір 147/19 від 29.11.2019 року між КП «Зеленодольський міський водоканал» та ТОВ «Гранд-Арма» з додатком № 1 «Специфікація»;

Договір поставки № 279/19 від 28.03.2019 року між МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» та ТОВ «Гранд-Арма»;

Договір постачання № ДП/Г-19/220219 від 22.02.2019 року між ТОВ «Тан» та ТОВ «Гранд-Арма» з специфікацією №1 від 22.02.2019 р., з специфікацією №2 від 18.03.2019 р., специфікацією №3 від 21.08.2019 р., специфікацією №4 від 21.08.2019 р., специфікацією №5 від 26.11.2019 р., Додатковою угодою №1 від 27.12.2019 року між ТОВ «Тан» та ТОВ «Гранд- Арма»;

Видаткова накладна №691 від 21.12.2019р. ОКП «Донецьктеплокомуненерго»;

Видаткова накладна №643 від 06.12.2019р. КП «Зеленодольський міський водоканал»;

Видаткова накладна №88 від 02.05.2019р. МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» Видаткова накладна №559 від 30/10/2019р. TOB «ТАН»»;

Видаткова накладна за разовим договором № 82 від 25.04.2019 р. ТОВ «Будівництво технології системи» Видаткова накладна за разовим договором № 65 від 01.04.2019 р. ТОВ «Танко»;

Платіжне доручення №2298 від 19.05.2020р. ТОВ «ТАН» на суму 640556,15грн. згідно договору постачання № ДП/Г-19/220219 від 22.02.2019 р.;

Картка рахунку 312 за 17/06/2020 року. ТОВ «Гранд - Арма» на суму 34 002,45 EUR;

Прайс-лист Temper на весь товар (відкоригований);

Каталог Temper;

Лист про представництво на території України;

Договір транспортного експедирування № 061119К від 06.11.2019 року з заявкою №5212Z від 17.06.2020року;

Калькуляція транспортних витрат (калькуляция транспортных расходов) від 25.06.2020 року (відкориговані);

CMR №1158523 від 25.06.2020 року.;

Дилерська угода (Дилерское соглашение) № 7 от 02.01.2019 року з додатком №14 від 17.06.2020 року до Дилерської угоди № 7 от 02.01.2019 року.

Згідно рішення про коригування митної вартості товару № UA 100000/2020/000306/2 від 09.07.2020 року, митний орган зазначив наступне:

1) декларантом додатково надано заявку на транспортування від 17.06.2020 № 5212Z. У вказаному документі зазначено, що сума оплати становить 41000,00 грн., відповідно до калькуляція транспортних витрат від 25.06.2020 вартість транспортування складає 32000,00 грн.;

2) в якості додаткових документів надано видаткові накладні. Разом з тим, не надано копії податкової накладної або виписки даних з електронного реєстру податкових накладних, та можливих первинних бухгалтерських документів щодо надходження коштів за господарською операцією;

3) в автотранспортній накладній №1158523 зазначено, що товар переміщується на підставі інвойсу № 06-2020-1, однак вказаний інвойс до митного оформлення не подано. Вказане викликає сумніви у достовірності відомостей зазначених в товаросупровідних документах,відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 Кодексу.;

4) відповідно до автотранспортної накладної №1158523 перевізником є «ОСОБА_3», однак документи, що подано декларантом для підтвердження вартості транспортування, видані ТОВ «Гренада-Днєпр»;

5) відповідно до пункту 2.2 контракту від 02.01.2019 № 7 асортимент, вартість, умови поставки, якість та кількість продукції сторони погоджують у специфікаціях, які є невід`ємною частиною контракту. Вказані специфікації до митного оформлення не подано.

Протягом терміну, передбаченого статтею 53 Митного Кодексу України, декларантом не надано повного переліку запитуваних документів, а документи, що подано, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях (рішення митного органу від 09.07.2020 № UА 100000/2020/000306/2 із підрахунку 3,3476 ЕUR за 1 кг.). Митним органом було збільшено митну вартість товару до суми 41 125,27 ЕUR, що зафіксовано в рішенні митного органу.

Позивачем надано Експертний висновок №Ц-668 від 09.07.2020 року в якому зазначено, що контрактна (ринкова) вартість досліджуємої продукції, що одержується відповідно до Дилерської угоди №7 від 02.01.2019 року на умовах поставки FCA Vohnja (Естонія), знаходиться в діапазоні ринкових цін, відповідає поточній кон`юнктурі ринку та може становити ціни, які були зазначені Інвойсі № 57/UKR від 27.05.2020 року. В експертному висновку приведена таблиця з ідентичними цінами як в Інвойсі № 57/UKR.

Не погоджуючись із рішенням № UA 100000/2020/000306/2 від 09.07.2020 про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 34-1 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 та 2 якої митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 Митного кодексу України).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті....;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню:

1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання;

2) витрати на транспортування після ввезення;

3) податки, які справляються в Україні.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Стаття 57 Митного кодексу України регулює методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, а саме:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Суд звертає увагу на те, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, у свою чергу, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару.

Згідно зі статтею 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) не має жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За приписами частин п`ятої - восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Відповідно до частини першої статті 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Згідно статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Системний аналіз наведених вище норм Митного кодексу України дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Верховний Суд у постанові від 23.01.2020 у справі № 804/4365/16 вказав, що митний орган повинен витребувати документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Визначаючись щодо обґрунтованості доводів митниці щодо неможливості підтвердження поданими позивачем документами митної вартості товару, заявленого у вантажно митної декларація (ВМД) № UA100060/2020/322807 від 30.06.2020,, суд зважає наступне.

У рішенні про коригування митної вартості товару № UA 100000/2020/000306/2 від 09.07.2020 року, митний орган зазначив, що:

1) декларантом додатково надано заявку на транспортування від 17.06.2020 № 5212Z. У вказаному документі зазначено, що сума оплати становить 41000,00 грн., відповідно до калькуляції транспортних витрат від 25.06.2020 вартість транспортування складає 32000,00 грн.;

2) в якості додаткових документів надано видаткові накладні. Разом з тим, не надано копії податкової накладної або виписки даних з електронного реєстру податкових накладних, та можливих первинних бухгалтерських документів щодо надходження коштів за господарською операцією;

3) в автотранспортній накладній №1158523 зазначено, що товар переміщується на підставі інвойсу № 06-2020-1, однак вказаний інвойс до митного оформлення не подано. Вказане викликає сумніви у достовірності відомостей зазначених в товаросупровідних документах,відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 Кодексу.;

4) відповідно до автотранспортної накладної №1158523 перевізником є «ОСОБА_3», однак документи, що подано декларантом для підтвердження вартості транспортування, видані ТОВ «Гренада-Днєпр»;

5) відповідно до пункту 2.2 контракту від 02.01.2019 № 7 асортимент, вартість, умови поставки, якість та кількість продукції сторони погоджують у специфікаціях, які є невід`ємною частиною контракту. Вказані специфікації до митного оформлення не подано.

Протягом терміну, передбаченого статтею 53 Митного Кодексу України, декларантом не надано повного переліку запитуваних документів, а документи, що подано, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.Також у рішенні про коригування митної вартості зазначено про необхідність «Відповідно до положень статті 53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості товару необхідно надати додаткові документи, а саме:

1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів ; 4)копія імпортної ліцензії, якщо Імпорт товару підлягає ліцензуванню;

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та сумовою продажу оцінюваних товарів;

6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини».

ТОВ «Гранд-Арма» були надані наступні додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною контракту: Договір поставки № 06/465 від 06.12.2019 року з додатком до договору «Специфікація» між ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та ТОВ «Гранд-Арма»:

Договір 147/19 від 29.11.2019 року між КП «Зеленодольський міський водоканал» та ТОВ «Гранд-Арма» з додатком № 1 «Специфікація»;

Договір поставки № 279/19 від 28.03.2019 року між МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» та ТОВ «Гранд-Арма»;

Договір постачання № ДП/Г-19/220219 від 22.02.2019 року між ТОВ «Тан» та ТОВ «Гранд-Арма» з специфікацією №1 від 22.02.2019 р., з специфікацією №2 від 18.03.2019 р., специфікацією №3 від 21.08.2019 р., специфікацією №4 від 21.08.2019 р., специфікацією №5 від 26.11.2019 р., Додатковою угодою №1 від 27.12.2019 року між ТОВ «Тан» та ТОВ «Гранд- Арма»;

Видаткова накладна №691 від 21.12.2019р. ОКП «Донецьктеплокомуненерго»;

Видаткова накладна №643 від 06.12.2019р. КП «Зеленодольський міський водоканал»;

Видаткова накладна №88 від 02.05.2019р. МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» Видаткова накладна №559 від 30/10/2019р. TOB «ТАН»»;

Видаткова накладна за разовим договором № 82 від 25.04.2019 р. ТОВ «Будівництво технології системи» Видаткова накладна за разовим договором № 65 від 01.04.2019 р. ТОВ «Танко»;

Платіжне доручення №2298 від 19.05.2020р. ТОВ «ТАН» на суму 640556,15грн. згідно договору постачання № ДП/Г-19/220219 від 22.02.2019 р.;

Картка рахунку 312 за 17/06/2020 року. ТОВ «Гранд - Арма» на суму 34 002,45 EUR;

Прайс-лист Temper на весь товар (відкоригований);

Каталог Temper;

Лист про представництво на території України;

Договір транспортного експедирування № 061119К від 06.11.2019 року з заявкою №5212Z від 17.06.2020року;

Калькуляція транспортних витрат (калькуляция транспортных расходов) від 25.06.2020 року (відкориговані);

CMR №1158523 від 25.06.2020 року.;

Дилерська угода (Дилерское соглашение) № 7 от 02.01.2019 року з додатком №14 від 17.06.2020 року до Дилерської угоди № 7 от 02.01.2019 року.

Суд критично ставиться до доводів відповідача, що декларант не надав до митного оформлення транспорті (перевізні) документи.

Слід зазначити, що серед поданих документів 30.06.2020 до митного органу надано чинний договір транспортного експедирування №061119К від 06.11.2019р. та калькуляцію транспортних витрат №б/н від 30.06.2020року, де зазначені дані про перевізника, вартість транспортно-експедиторських послуг по доставці, маршрут, ціну та інше. Було надано також CMR №1158523 від 25.06.2020р.

Відповідно до графи 20 Наказу МФУ № 599 від 24.05.2012 р. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути:

авіаційна вантажна накладна (Air Waybill);

міжнародна автомобільна накладна (CMR);

накладна СМГС (накладна УМВС);

коносамент (Bill of Lading);

накладна ЦІМ (CIM);

вантажна відомість (Cargo Manifest);

інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Укладений між сторонами договір транспортного експедирування №061119К від 06.11.2019 року підтверджує домовленість сторін про надання послуг пов`язаних з перевезеням вантажів в міжнародному і внутрішньому автомобільному сполученні (п.1.1. Договору №061119К від 06.11.2019р.)

Щодо доводів митного органу стосовно того, що роздрукована електронна копія митної декларація країни відправника № 20ЕЕ1310ЕЕ71770830 не містить відміток митного органу країни відправлення, то позивач зазначає, що європейський документообіг організований тільки в електронному вигляді. Надана митна декларація країни відправлення № 20ЕЕ1310ЕЕ71770830 від 25.06.2020 року містить електронний штрих-код, який підтверджує її дійсність, країну і відправника і може бути відкрита для розгляду митним органом у спеціалізованому програмному забезпеченні. А також декларація містить інші відомості, що підтверджують складові митного оформлення.

Суд критично оцінює зауваження митного органу, щодо необхідності відмітки митного органу в електронній копії митної декларація країни відправника та вважає їх необгрунтованими.

Також, на думку митного органу відповідно до інвойсу № 57/UKR умовами поставки є FCA Vohnja, однак калькуляція транспортних витрат містить інформацію щодо :транспортування з міста «Ляэне-Вирумаа».

Як вбачається з доданої до матеріалів справи Калькуляції транспортних витрат від 25.06.2020 року зазначено маршрут перевезення: Ляэне-Вирумаа (Естонія) - Київ, Україна. Згідно з даними загальнодоступного пошукового ресурсу "google" місце відправки вантажу знаходиться в графстві Ляэне-Вирумаа, на північному сході Естонії в селі Вохня, тобто в поданому митниці документі не було суперечної інформації. На запит митниці про надання додаткових документів позивачем було надано в складі документів Калькуляцію транспортних витрат від 25.06.2020 року із зазначенням повного маршруту перевезення: «Vohnja kьla, Kadrina vald, Lааne-Virumaa, 45204, Estonia (Вохня, Ляэне-Вирумаа, Эстония) - г. Киев (Украина)».

Щодо доводів відповідача, що прайс-лист б/н і б/д не містить строку дії, умови поставки та всього асортименту продавця, таким чином не надає інформацію щодо дійсності ціни оцінюваних товарів, що є не сумісним з положенням статті XII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАTT COT 1994).

Як зазначає позивач, з чим погоджується суд, прайс-лист «Temper» OU доповнений виробником - щодо асортименту номенклатури, цін та умов постачання. Строк дії цін як в першому поданому прайс-листі так і в додатковому були зазначені з 01.01.2020 року (в початку табличної частини) по 31.12.2020 (на останньому аркуші прайс-листа).

В рішенні № UA100000/2020/000306/2 від 09.07.2020р. митним органом було зазначено, що декларантом додатково надано заявку на транспортування від 17.06.2020 № 5212Z. У вказаному документі зазначено, що сума оплати становить 41000,00 грн., однак відповідно до калькуляції транспортних витрат від 25.06.2020 вартість транспортування складає 32000,00 грн.

Позивач не заперечує, що в поданій заявці 17.06.2020 № 5212Z зазначена вартість транспортування вантажу з розмірі 41000,00 грн. за 20 000 кг., а фактична вага транспортованого товару - кранів кульових Temper за даними ВМД, СМР і з самого рішення складає 12 285 кг. Тобто вартість транспортування товарів в розмірі 32000,00 грн. відповідає фактичним даним значеним в калькуляції транспортних витрат цієї поставки, а інші 9 000, 00 грн. відносяться до постачання іншого товару за іншим договором №02/UA/2020 року від 26.02.2020, що не входить в склад даної імпортної поставки. Цей факт підтверджується офіційним листом від 16.07.2020 року ТОВ «Гренада-Днепр», який знаходиться у матеріалах справи.

Суд вважає, що зауваження митного органу щодо невідповідності сум оплати за транспортування товару є безпідставним.

В рішенні № UA 100000/2020/000306/2 від 09.07.2020 року митним органом було зазначено, що в якості додаткових документів надано видаткові накладні. Разом з тим, не надано копії податкової накладної або виписки даних з електронного реєстру податкових накладних, та можливих первинних бухгалтерських документів щодо надходження коштів за господарською операцією.

Як зазначає у позовній заяві позивач, копії податкової накладної або виписки даних з електронного реєстру податкових накладних та можливі первинні бухгалтерські документи щодо надходження коштів за господарською операцією не надавались, оскільки це операція імпорту товарів - яка не передбачає виписки видаткових податкових накладних і надходження коштів - напротивагу цьому позивач сплачує кошти постачальнику (копія платіжного доручення №7 від 18.06.2020 року про сплату валютних коштів надавалась в митний орган при першій подачі документів). Надані позивачем копії видаткових накладних стосуються операцій реалізації аналогічного товару на території України, які відбулись раніше для аналізу і порівняння цін на товар.

В рішенні № UA 100000/2020/000306/2 від 09.07.2020 року митним органом зазначено, що в автотранспортній накладній №1158523 вказано, що товар переміщується на підставі інвойсу № 06-2020-1, однак вказаний інвойс до митного оформлення не подано. Вказане викликає сумніви у достовірності відомостей, зазначених в товаросупровідних документах, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 Кодексу.

Позивач зазначає, що інвойс № 06-2020-1 зазначений в пункті № 5 міжнародної товарно-транспортної накладної CMR №1158523 від 25.06.2020р. (митна декларація країни відправника №20ЕЕ1310ЕЕ71770830), повністю відповідає інвойсу №57/UKR. Номер інвойсу № 06-2020-1 розшифровується наступним чином 06 - місяць поставки, 2020 рік, 1 - порядковий номер постачання, що підтверджується Листом №45 від 15.07.2020р від Temper OU.

В рішенні № UA 100000/2020/000306/2 від 09.07.2020 року митним органом зазначено, що відповідно до автотранспортної накладної №1158523 перевізником є «ОСОБА_3», однак документи, що подано декларантом для підтвердження вартості транспортування, видані ТОВ «Гренада-Днєпр».

Згідно наданих позивачем Договорів від ТОВ «Гренада-Днєпр» кінцевим надавачем транспортних послуг є ФОП ОСОБА_1 (ОСОБА_3) по договору № К051219К від 05.12.2019 р. з ФОП ОСОБА_2 , що передує Договору № 150617К від 17.06.2017 року між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Гренада-Днєпр», що передує договору №061119К від 06.11.2019 року між ТОВ «Гранд-Арма» та ТОВ «Гренада-Днєпр», який був наданий разом з калькуляцією транспортних витрат до митного органу. Перелічені договори підтверджують повноваження перевізника ФОП ОСОБА_1 (ОСОБА_3) як підрядника ГОВ «Гренада-Днєпр».

В рішенні № UA 100000/2020/000306/2 від 09.07.2020року митним органом зазначено, що відповідно до пункту 2.2 контракту від 02.01.2019 № 7 асортимент, вартість, умови поставки, якість та кількість продукції сторони погоджують у специфікаціях, які є невід`ємною частиною контракту. Вказані специфікації до митного оформлення не подано.

Як встановлено судом, до митного органу було подано при першій подачі серед інших документів Додаткову угоду №14 від 17.06.2020 року до Дилерської угоди № 7 від 02.01.2019 року, що містить детальні характеристики ознак товару, а саме: артикул, найменування з зазначенням технічних характеристик товару, кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю, загальна сума, умови постачання та умови передплати (100%), яка фактично є специфікацією.

Таким чином, позивачем надано до митного органу усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які цілком достатні для підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи № 809/1884/16, згідно якої положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Також суд вважає обґрунтованими доводи позивача про порушення відповідачем вимог Митного кодексу України при визначенні митної вартості товару.

За змістом оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, відповідач використав резервний метод.

Обов`язок доведення митної вартості товару покладено на декларанта. Орган доходів і зборів має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися, у тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.

Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, останній не містить інформації, на підставі якої відповідачем відкориговано вартість товару, а саме: який товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості такого товару, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товару, відсутнє її коригування, не зазначено фактів, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості, тощо.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідачем належними доказами не доведено, що позивачем до митного органу не надано усіх необхідних документів для підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості товару, внесеної до декларацій недостовірні або неточні відомості, або надано документи, які містили розбіжності, що, у свою чергу, унеможливлювало б визначення митної вартості товару за ціною договору.

При цьому, повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву у правильності митної оцінки товару.

Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відомості з інформаційних систем фіскальних органів не можуть слугувати беззаперечним джерелом інформації про митну вартість конкретного товару.

Водночас, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Митного кодексу. Визначена митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару, подібного за якісними характеристиками, митне оформлення якого вже здійснене.

Відтак, враховуючи, що ТОВ «Гранд-Арма» надано до митного органу усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які цілком достатні для підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, суд дійшов до висновку, що визначення відповідачем митної вартості не за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору), є необґрунтованим.

До того ж, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено, а суду не надано належних доказів на підтвердження правомірності застосування до ТОВ «Гранд-Арма» такого другорядного методу визначення митної вартості як резервного та послідовного вибору методів, як того вимагають положення ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України.

Крім того, однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

За наведених обставин суд дійшов до висновку, що позивачем правильно визначено митну вартість імпортованого товару за основним методом - за ціною договору, - що підтверджено ним документально.

Відтак, визначення відповідачем митної вартості товару за шостим (резервним) методом визначення митної вартості здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем належними доказами не доведено, що позивачем до митного органу не надано усіх необхідних документів для підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості товару, внесено до декларацій недостовірні або неточні відомості, або надано документи, котрі містили розбіжності, що у свою чергу унеможливлювало б визначення митної вартості товару за ціною договору.

При цьому, повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву у правильності митної оцінки товару.

Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відтак, враховуючи, що позивачем до відповідача надано усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, котрі цілком достатні для підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, суд дійшов висновку, що визначення відповідачем митної вартості не за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору) не є обґрунтованим, а тому суперечить основним принципам здійснення державної митної справи, визначеним статтею 8 Митного кодексу України, зокрема, законності, додержання прав, та охоронюваних законом інтересів осіб, та відповідно відсутності підстав для коригування митним органом митної вартості товару.

До того ж, Київською міською митницею ДФС не доведено та суду не надано належних доказів на підтвердження правомірності застосування до ТОВ «Гранд-Арма» саме другорядного методу визначення митної вартості - резервного, та послідовного вибору методів, як того вимагають положення частини 3 статті 57 Митного кодексу України.

Щодо позовних вимог в частині повернути ТОВ «Гранд-Арма» надмірно сплачені кошти по рішенню про коригування митної вартості товарів № UA 100000/2020/000306/2 від 09.07.2020 року, в сумі 39500,35 на рах. р/р НОМЕР_1 в АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» м. Київ, МФО 334851, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 301 МК України, помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18 липня 2017 року №643, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09 серпня 2017 року за №976/30844, передбачено, що повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Вимогами пунктів 4, 5 розділу ІІІ Порядку №643 визначено, що після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу. Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням

Проте, як свідчать матеріали справи, позивач не звертався до відповідача із відповідною заявою, в якій би просив повернути надмірно сплачені грошові кошти.

Отже, враховуючи те що позивач із заявою не звертався та наявність чітко визначеного механізму повернення платникам податків коштів, які обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/ надмірно сплачених до бюджету, суд вважає позовні вимоги в цій частині є передчасними та, відповідно, такими що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам суб`єктом владних повноважень не надано суду жодних беззаперечних доказів в обґрунтування обставин правомірності винесення ним оскаржуваних рішень.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 20.05.2019 (справа № 417/3668/17).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Як слідує із матеріалів справи, при зверненні до суду з даною позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судові витрат підлягають присудженню на користь позивача у розмірі 1 051,00 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-Арма» - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № НА 100000/2020/000306/2 від 09.07.2020 року.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-Арма» (вул. Олени Теліги, буд. 41, м. Київ, 04061, ) понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 051,00 грн. (одна тисяча п`ятдесят одна гривня) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8А, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.