Справа № 520/11476/21
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

13 жовтня 2021 р. справа №520/11476/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар`єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Рєзнік Е.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Грішного С.М.

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення № 1300 відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області від 09.03.2021 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, як трактористу - машиністу у виробництві сільськогосподарської продукції, починаючи з 1 січня 2021 року, зарахувати у пільговий стаж період роботи в колгоспі/ КСП/ ім. Ватутіна, Куп`янського району, Харківської області з 9.01.1981 року по 30.05.2000 року, та в ФГ «Хорошко Л.М.» за період з 01.12.2001 року по 29.02.2016 року, та з 01.11.2018 року по теперішній час.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що після досягнення ним 55 років та за наявності трудового стажу на посаді тракториста - машиніста в сфері сільського господарства понад 35 років він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У зв`язку з чим звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії, однак рішенням від 09.03.2021 №1300 відмовлено у призначенні пенсії за віком по причині відсутності необхідного стажу роботи на посаді тракториста-машиніста, підтвердженого у встановленому законодавством порядку. Позивач вважає вказане рішення протиправним та зазначає, що відповідачем безпідставно не враховано у пільговий стаж періоду роботи в колгоспі/ КСП/ ім. Ватутіна, Куп`янського району, Харківської області з 9.01.1981 року по 30.05.2000року, та в ФГ «Хорошко Л.М.» за період з 01.12.2001 року по 29.02.2016 року, та з 01.11.2018 року по теперішній час.

Від представника відповідача - Дикань І., через канцелярію суду, надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача - Грішний С.М. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, вислухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням № 1300 відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області від 09.03.2021 р. позивачу було відмовлено в призначенні пільгової пенсії за віком, в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи трактористом-машиністом, а підтверджений документами пільговий стаж роботи як тракториста-машиніста в сільському господарстві визнано - 2 роки 1 місяць 11 днів, загальний стаж позивача складає 35 років 10 місяців 10 днів.

До загального страхового стажу відповідачем не зараховані періоди навчання з 29.08.2001 року по 31.08.2001 року згідно документу, виданого навчально-курсовим центром ВАТ «Херсонські комбайни», оскільки ім`я та по-батькові занесені не повністю, а ініціали - « ОСОБА_1 ».

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи 01.12.2001р. (згідно наказу №15 від 01.12.2001р. по ФГ «Хорошко Л.М.») по 29.02.2016 р. (згідно наказу №9 від 29.02.2016 р. по ФГ «Хорошко Л.М.»), оскільки професія «механізатор» не передбачена п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. (абзаци перший та третій частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV).

Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Згідно з пунктом "в" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Отже, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 р. у справі №515/1967/16-а.

Згідно положень статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вказаної норми Закону №1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" затвердив Порядок № 637.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

При цьому, згідно із пунктом 20 вказаного Порядку додатково в уточнюючій довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 469/1193/16-а.

Щодо періоду роботи позивача з 09.01.1981 - 30.05.2000 року в колгоспі/ КСП/ ім. Ватутіна, Куп`янського району, Харківської області, суд зазначає наступне.

Як вбачається з трудової книжки позивача (а.с.9) з 09.01.1981 р. по 30.05.2000 рік позивач був прийнятий в члени колхозу Ім.Ватутіна - трактористом. Після реорганізації 30.05.2000 р. КСП ім.Ватутіна у фермерське господарство КОНЬШИНА В.Д. позивач з 30.05.2000 р. по 10.07.2000 р. був прийнятий на роботу у фермерське господарство КОНЬШИНА В.Д. трактористом, що підтверджується трудовою книжкою, архівними довідками, довідками з фермерського господарства «Коньшина В.Д.».

Водночас, з 05.05.1984 року по 18.05.1986 року проходив службу у Радянській армії.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки - трудова участь в громадському господарстві з 1981 року травень 1984 та з серпня 1986 по 2000 рік - позивач виконував роботи - «тракториста», «тракториста-ст.».

Проте, згідно оскаржуваного рішення не вбачається підстав не зарахування до пільгового стажу вказаного періоду.

Згідно із зразком трудової книжки колгоспника, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, у трудовій книжці колгоспника зазначається в розділі V відомості про трудову участь в загальному господарстві, зокрема прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві та причини невиконання такого річного мінімуму.

Отже, за аналізу наведених норм слідує, що трудова книжка, в якій містяться всі необхідні та точні записи про періоди роботи, є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За наявності такої трудової книжки підтверджувати трудовий стаж іншими документами законодавством не вимагається.

Водночас Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постанові від 28 лютого 2018 року № 428/7863/17, про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

При цьому суд враховує, що відповідно до положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держком праці СРСР від 20 липня 1974 року №162, та Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, повноваження щодо заповнення трудової книжки та трудової книжки колгоспника покладено на роботодавця.

Щодо періодів роботи з 01.12.2001 р. (згідно наказу №15 від 01.12.2001 р. по ФГ «Хорошко Л.М.») по 29.02.2016 р. (згідно наказу №9 від 29.02.2016 р. по ФГ «Хорошко Л.М.»), та з 01.11.2018 року - суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки (а.с.10) позивач працював на посаді механізатор у ФГ «Хорошко Л.М.» з 01.12.2001 року по 29.02.2016 рік, що підтверджується довідкою від 09.02.2021 року №8 (а.с.31).

Проте, у вказаній довідки не зазначено, що вказана посада дає право на призначення пенсії на пільгових умовах а також не зазначено те, що позивач безпосередньо брав участь у виробництві сільськогосподарської продукції.

Також, згідно довідки від 21.05.2021 року (а.с.31) зазначено, що у 2006 році було проведено атестацію робочих місць, але перелік робочих місць, яким підтверджено право на пільги та компенсації за шкідливі умови праці - не знайдено.

В подальшому з 01.11.2018 року позивач був прийнятий на посаду тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва до ФГ «Хорошко Л.М.».

Згідно довідки від 09.02.2021 року №9 (а.с.34) - ОСОБА_1 з 01.11.2019 року по теперішній час перебуває на посаді тракторист-машиніст у ФГ " Хорошко Л.М. " та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду у рослинництві, що також зазначено у довідці від 05.02.2021 (а.с.33).

Судом встановлено, що позивач має посвідчення тракториста-машиніста, яке після відкриття нових категорій було замінено 13.03.2009 року на нове посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.14).

Також, як вбачається з пояснень позивача - з 29.08.2001 року по 31.08.2001 він закінчив курси навчально-курсового центру ВАТ «Херсонські комбайни», за рішенням кваліфікаційної комісії від 31.08.2001 р., протокол № 23 - був допущений до керування комбайном КЗС- 9-1, що підтверджено в ході розгляду справи (а.с.13, 29).

Суд зазначає, що про порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії „тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Суд зазначає, що відповідно до абз. 2-3 п. 11 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1 (далі Порядок № 18-1), для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 /далі - Порядок № 637/, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться відомості стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, передбачений Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105 (далі - Порядок № 18-1).

За приписами пунктів 2 та 3 Порядку №18-1 дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали, зокрема на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №7 про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства, відповідно до статті 13 (пункт «в») Закону України «Про пенсійне забезпечення» правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються машиністи-трактористи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства.

До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Віднесення господарства до підприємств сільського господарства, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, провадиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

При зверненні тракториста-машиніста за призначенням пенсії на пільгових умовах адміністрація (правління) господарства подає в органи соціального забезпечення довідку про стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення (форма довідки додається).

Таким чином, обов`язковими умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу..

За відсутності однієї з умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах призначення вказаної пенсії неможливе.

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема, у постановах від 24.06.2020 у справі №392/1846/15-а, від 17.07.2021 у справі № 482/557/17 Верховний Суд, погодився із висновками суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано відомостей про зайнятість безпосередньо у виробництві сільськогосподарської продукції.

Тобто, пояснення свідків не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження вказаних обставин, без надання відомостей про зайнятість безпосередньо у виробництві сільськогосподарської продукції.

Суд зазначає, що в рамках спірних правовідносин по справі №520/11476/21 позивачем надано довідку, що підтверджує пільговий стаж з 01.11.2018 на посаді тракторист-машиніст у ФГ " Хорошко Л.М. ", за інші періоди довідки позивачем надані не були, тому суд позбавлений можливості визнати періоди роботи позивача до 01.11.2018 року такими, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Водночас, як вбачається з оскаржуваного рішення №1300 від 09.03.2021 року відповідачем не зазначено, які саме періоди ним зараховано до пільгового стажу - 2 роки 1 місяць 11 днів, не зазначено підстав для не зарахування до пільгового стажу робіт позивача на посадах у колхозі Ім.Ватутіна та у фермерському господарстві КОНЬШИНА В.Д .

Тобто, оскаржуване рішення не містить зазначення конкретної інформації щодо причин та підстав відмови позивачу у не зарахуванні всього періоду роботи до пільгового стажу, відповідно до трудової книжки.

Суд зазначає, що головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері пенсійного законодавства; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.

Отже, суд приходить до висновку, що вказане рішення є протиправним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, а позовні вимоги щодо визнання неправомірним та скасувати рішення № 1300 відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області від 09.03.2021 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах - підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно з частиною 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Водночас, доказів здійснення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на встановлення права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за спірні періоди, зокрема, направлення запитів щодо отримання таких документів до юридичних осіб чи повідомлення позивача про необхідність надання будь-яких документів, суду не надано.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність оспорюваного рішення відповідачем не доведена, суд доходить висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву та документи позивача щодо призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із врахуванням висновків вказаного рішення.

Водночас, щодо позовних вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, як трактористу - машиністу у виробництві сільськогосподарської продукції, починаючи з 1 січня 2021 року, зарахувати у пільговий стаж період роботи в колгоспі/ КСП/ ім. Ватутіна, Куп`янського району, Харківської області з 9.01.1981 року по 30.05.2000 року, та в ФГ «Хорошко Л.М.» за період з 01.12.2001 року по 29.02.2016 року, та з 01.11.2018 року по теперішній час - суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні в цій частині, оскільки вони є недоведеними.

Таким чином, позов ОСОБА_1 - підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 247, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати Рішення № 1300 відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області від 09.03.2021 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із врахуванням висновків судового рішення по справі №520/11476/21.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, з урахуванням ч.3 Розділу VІ Прикінцевих положень КАС України, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.10.2021 року.

Суддя Мар`єнко Л.М.