Справа № 160/14355/21
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -
19.08.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначені пенсії ОСОБА_1 з 26.07.2021 року та не зарахуванню до стажу роботи періоди з 09.08.1983 р. по 09.04.1984 р., з 17.12.1984 р. по 28.04.1987 р., з 30.10.1987 р. по 08.09.1998 р., з 08.09.1998 р. по 16.05.2000 р. та період навчання з 1978 року по 1983 роки у Дніпропетровському державному університеті згідно диплому НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України включити до стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на загальних підставах, період роботи з 09.08.1983 р. по 09.04.1984 р. ,з 17.12.1984 р. по 28.04.1987 р., з 30.10.1987 р. по 08.09.1998 р., з 08.09.1998 р. по 16.05.2000 р . та період навчання з 1978 року по 1983 роки у Дніпропетровському державному університеті згідно диплому НОМЕР_1 та нарахувати, призначити та виплачувати ОСОБА_1 в порядку Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсію за віком з 26.07.2021 року.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що їй було відмовлено зарахувати до загального стажу роботи періоди роботи з 09.08.1983 р. по 09.04.1984 р. ,з 17.12.1984 р. по 28.04.1987 р., з 30.10.1987 р. по 08.09.1998 р., з 08.09.1998 р. по 16.05.2000 р. та період навчання з 1978 року по 1983 роки у Дніпропетровському державному університеті на підставі того, що на першій сторінці трудової книжки відсутній місяць та день народження позивача та з диплому про закінчення навчання не можливо встановити прізвище позивача, відповідно. На підстави зазначеного позивачу відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
20.08.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
16.09.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що в трудовій книжці позивача наявні недоліки, а саме на першій сторінці не зазначено дату та місяць народження позивача. Окрім цього відповідач зазначив, що страховий стаж позивача становить 25 років 3 місяці 0 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Також відповідач зауважив, що період навчання в університеті з 01.09.1978 року по 10.06.1983 року не зараховано у зв`язку з відсутністю можливості ідентифікувати прізвище позивача в дипломі. З огляду на це відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
02.08.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
12.07.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення (б/н), яким відмовлено позивачу у зарахуванні періодів роботи до страхового стажу згідно трудової книжки НОМЕР_2 , у зв`язку із незазначенням на титульній сторінці трудової книжки місяця та дня народження позивача, та періоду навчання з 01.09.1978 року по 10.06.1983 року, у зв`язку з не можливістю ідентифікувати прізвище позивача у дипломі.
16.08.2021 року ОСОБА_1 повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як встановлено судом з протоколу за пенсійною справою позивача, відповідачем було враховано до страхового стажу позивача зокрема наступні періоди в межах спірних періодів:
1) з 01.09.1978 року по 10.06.1983 року - навчання у вищому навчальному закладі;
2) з 02.11.1985 року по 01.11.1988 року - догляд за дитиною до 3 років;
3) з 01.01.1999 року по 16.05.2000 року.
Розглядаючи адміністративну справу в межах позовних вимог щодо не зарахування до стажу роботи позивача періодів з 09.08.1983 року по 09.04.1984 року, з 17.12.1984 року по 28.04.1987 року, з 30.10.1987 року по 08.09.1998 року, з 08.09.1998 року по 16.05.2000 року, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Відповідно до п.8 ст.11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.
Згідно ч.3 ст.179 Кодексу законів про працю України за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства.
Відповідно до ч.2 ст.181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.
Як встановлено судом з трудової книжки позивача, вона в період:
1) з 09.08.1983 року по 09.04.1984 року працювала «инженером в лаборатории физических методов исследования» в Донецькому науково-дослідницькому інституті чорної металургії Мінчормет УРСР;
2) з 17.12.1984 року по 28.04.1987 року працювала «мастером цеха №3 фабрики пластмассовоголитья» в «Харьковском производственном объединение по выпуску пластмассовых и щеточных изделий» (мовою оригіналу);
3) з 30.10.1987 року по 08.09.1998 року працювала «инженером по техническим вопросам» в «Синельниковское потребительское общество» (мовою оригіналу);
4) з 08.09.1998 року по 16.05.2000 року працювала завідуючим відділом з питань торгівлі та побуту в Синельниківській районній державній адміністрації Дніпропетровської області.
Щодо періоду роботи позивача з 09.08.1983 року по 09.04.1984 року, суд зазначає, що при призначенні позивачу пенсії за віком відповідачем не було враховано даний період до страхового стажу.
Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які підстави, які обумовлюють не зарахування до страхового стажу позивача даного періоду роботи, в свою чергу, відповідачем у відзиві на позовну заяву також не приведено аргументів, які б підтвердили правомірність його дій щодо незарахування даного періоду позивача до її стажу.
Отже, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період її роботи з 09.08.1983 року по 09.04.1984 року «инженером в лаборатории физических методов исследования» в Донецькому науково-дослідницькому інституті чорної металургії Мінчормет УРСР.
Суд звертає увагу, що відповідачем зараховано до страхового стажу позивача при призначенні пенсії за віком період догляду за дитиною до трьох років з 02.11.1985 року по 01.11.1988 року.
В свою чергу, позивач в позовній заяві просить зарахувати до страхового стажу періоди з 17.12.1984 року по 28.04.1987 року та з 30.10.1987 року по 08.09.1998 року.
Отже, суд доходить висновку, що відповідачем під час призначення позивачу пенсії за віком частково враховано періоди роботи позивача, які позивач просить врахувати в даній позовній заяві. Однак з матеріалів пенсійної справи позивача та з відзиву на позовну заяву судом не вбачається підстав для не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 17.12.1984 року по 01.11.1985 року.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що вимога позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу періоду роботи з 17.12.1984 року по 28.07.1987 року підлягає частковому задоволенню в частині зобов`язання відповідача зарахувати до загального стажу роботи позивача період її роботи з 17.12.1984 року по 01.11.1985 року «мастером цеха №3 фабрики пластмассовоголитья» в «Харьковском производственном объединение по выпуску пластмассовых и щеточных изделий».
Стосовно періодів роботи позивача з 30.10.1987 року по 08.09.1998 року та з 08.09.1998 року по 16.05.2000 року, суд зауважує наступне.
Суд зазначає, що до страхового стажу позивача враховано відповідачем частково дані періоди, а саме: з 30.10.1987 року по 01.11.1988 року та з 01.01.1999 року 16.05.2000 року.
З матеріалів пенсійної справи позивача, з відзиву на позовну заяву та з пояснень відповідача не вбачається обставин, які б обумовлювали факт необхідності часткового зарахування до загального стажу позивача цих періодів.
Отже, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача зарахувати до загального стажу позивача періоди роботи з 02.11.1988 року по 08.09.1998 року «инженером по техническим вопросам» в «Синельниковском потребительском обществе» та з 08.09.1998 року по 31.12.1998 року завідуючим відділом з питань торгівлі та побуту в Синельниківській районній державній адміністрації Дніпропетровської області.
Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в наступній редакції:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди робити з 09.08.1983 року по 09.04.1984 року, з 17.12.1984 року по 01.11.1985 року, з 02.11.1988 року по 08.09.1998 року та з 08.09.1998 року по 31.12.1998 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи:
1) з 09.08.1983 року по 09.04.1984 року «инженером в лаборатории физических методов исследования» в Донецькому науково-дослідницькому інституті чорної металургії Мінчормет УРСР (мовою оригіналу);
2) з 17.12.1984 року по 01.11.1985 року «мастером цеха №3 фабрики пластмассовоголитья» в «Харьковском производственном объединение по выпуску пластмассовых и щеточных изделий» (мовою оригіналу);
3) з 02.11.1988 року по 08.09.1998 року «инженером по техническим вопросам» в «Синельниковском потребительском обществе» (мовою оригіналу);
4) з 08.09.1998 року по 31.12.1998 року завідуючим відділом з питань торгівлі та побуту в Синельниківській районній державній адміністрації Дніпропетровської області.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 454,00 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди робити з 09.08.1983 року по 09.04.1984 року, з 17.12.1984 року по 01.11.1985 року, з 02.11.1988 року по 08.09.1998 року та з 08.09.1998 року по 31.12.1998 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи:
1) з 09.08.1983 року по 09.04.1984 року «инженером в лаборатории физических методов исследования» в Донецькому науково-дослідницькому інституті чорної металургії Мінчормет УРСР (мовою оригіналу);
2) з 17.12.1984 року по 01.11.1985 року «мастером цеха №3 фабрики пластмассовоголитья» в «Харьковском производственном объединение по выпуску пластмассовых и щеточных изделий» (мовою оригіналу);
3) з 02.11.1988 року по 08.09.1998 року «инженером по техническим вопросам» в «Синельниковском потребительском обществе» (мовою оригіналу);
4) з 08.09.1998 року по 31.12.1998 року завідуючим відділом з питань торгівлі та побуту в Синельниківській районній державній адміністрації Дніпропетровської області.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський