Справа № 400/5565/20
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 р. № 400/5565/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за первісним позовом:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,

до відповідача:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

про:стягнення податкового боргу в сумі 252 770,87 грн.,
та за зустрічним позовом: ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1

до: Головного управління ДПС у Миколаївській області,

вул.Лягіна, 6, м.Миколаїв, 54001

про: визнання протиправними та скасування податкових

повідомлень рішень: № від 16.09.2019р. на суму 192478грн., № від 16.09.2019р. на суму 16039, 85грн., № від 16.09.2019р. на суму 170грн., № від 16.09.2019р. на суму 510грн. та податкової вимоги від 30.10.2019р. №204830-50 на суму 252772,91грн.

ВСТАНОВИВ:

02.12.2020 року Головне управління ДПС у Миколаївській області (далі - позивач або ГУ ДПС) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача податковий борг в сумі 252770,87 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем рахується заборгованість в сумі 252770,87грн., з яких податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 232869,26 грн., з військового збору в розмірі 19391,61 грн. та штрафних санкцій в розмірі 510,00 грн., який виник внаслідок несплати узгодженої суми податкового зобов`язання.

Ухвалою від 04.12.2020 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

04.01.2021р. до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позов Головного управління ДПС у Миколаївській області, в якому відповідач зазначив, що жодного податкового повідомлення-рішення від ГУ ДПС не отримував, а податковий орган не виконав принципів та правил надсилання рішень відповідно до затвердженого Порядку КМУ від 05.03.2009 року № 270. Зокрема, податковий орган порушив п.1 розділу 5 Порядку №610, оскільки на корінці податкової вимоги не вказано причин повернення такого корінця та не вказано дати невручення. Крім того, в період з 10.09.2019р. по 25.12.2019р. ОСОБА_1 працював в іншій країні, що підтверджується довідкою від 07.10.2020р., тому відповідно не міг особисто отримати будь-яке поштове відправлення за своєю адресою . В позові Головного управління ДПС в Миколаївській області про стягнення податкового боргу в сумі 252770,87грн. ОСОБА_1 просив відмовити повністю.

14.01.2021р. від ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява, в якій відповідач просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № від 16.09.2019р. на суму 192478грн., № від 16.09.2019р. на суму 16039, 85грн., № від 16.09.2019р. на суму 170грн., № від 16.09.2019р. на суму 510грн. та податкову вимогу від 30.10.2019р. №204830-50 на суму 252772,91грн.

В обґрунтування своєї зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 зазначив, що податкові повідомлення-рішення таподаткова вимога є протиправними та підлягають скасуванню. Про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки ОСОБА_1 не був повідомлений взагалі, жодних направлень на перевірку чи повідомлень від податкового органу відповідач не отримував. Таким чином, дії ГУ ДПС є протиправними, що свідчить про незаконність винесених податкових повідомлень-рішень. Крім того, в обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва у справі № 488/3290/16-ц визначено, що заборгованість за сумою (тілом кредиту) становить 40238,14 доларів США. При цьому, ОСОБА_1 було сплачено 12845,00 доларів США на погашення кредиту, після чого кредит анульовано. Тому навіть враховуючи різницю між сумою основного кредиту та сплаченим кредитом база для оподаткування враховано податковим органом невірно, що призвело до протиправного винесення податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою від 21.01.2021р. суд прийняв до провадження зустрічний позов та об`єднав його з первісним позовом, а справу призначив до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на зустрічний позов ГУ ДПС у Миколаївській області вказало про те, що доходи отримані ОСОБА_1 виникли внаслідок пропущення суми заборгованості по кредиту отриманому від АТ «Укрсиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту від 12.08.2008р. № 0. ГУ ДПС було направлено на адресу відповідача письмовий запит про подання декларації про майновий стан і доходи. Проте, відповідь на такий запит від ОСОБА_1 до податкового органу не надходила, а декларація про майновий стан не подавалась. За наслідками проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки виявлені порушення, які зафіксовані в Акті перевірки від 09.08.2019р. та складено оскаржувані за зустрічним позовом податкові повідомлення-рішення. Такі рішення були надіслані на адресу відповідача, проте були повернуті відправнику в зв`язку з закінченням строку зберігання. Крім того, на момент формування податкової вимоги, в ОСОБА_2 вже існував податковий борг, оскільки податкові повідомлення-рішення не були оскаржені, а суми визначені в них не були сплачені. В задоволенні зустрічного позову ГУ ДПС просило відмовити повністю.

Ухвалою від 04.03.2021р. суд витребував у Державної прикордонної служби документи по справі для з`ясування всіх обставин справи, а саме: детальну письмову інформацію про перетин державного кордону ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 28.05.2005р.) у період з серпня 2019 року по лютий 2020 року, в якій обов`язково вказати час коли ОСОБА_1 перетинав кордон, тобто виїжджав та повертався на територію України, в якому прикордонному пункті, зазначити дату перетину кордону.

Ухвалою від 22.03.2021р. суд продовжив строк підготовчого провадження по справі № 400/5565/20 до 22.04.2021р.

25.03.2021р. до суду на виконання ухвали від 04.03.2021р. надійшов лист від Державної прикордонної служби України з інформацією про перетин ОСОБА_1 державного кордону.

Ухвалою від 20.05.2021р. суд закрив підготовче провадження по справі та призначив справу до розгляду по суті на 10.06.2021р.

У судове засідання 10.06.2021р. сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

10.06.2021р. від представника ОСОБА_1 надійшла заява, в якій представник просив суд відкласти розгляд справи в зв`язку з неможливістю останнього взяти участь в судовому засіданні та зайнятістю в невідкладних слідчих діях.

17.09.2021р. від представника ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення по справі, в яких представник виклав свою позицію з посиланням на рішення верховного Суду з аналогічних спірних питань та просив задовольнити зустрічний позов. Також , представник ОСОБА_1 просив призначити судовий розгляд справи для надання пояснень.

Суд, з урахуванням позицій викладених в первісному та зустрічному позовах, у відзивах на первісний та зустрічний позови, додаткових поясненнях ОСОБА_1 , та з урахуванням наявних у справі доказів, перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Як вказав позивач за первісним позовом Головне управління ДПС у Миколаївській області, підставою для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФО ОСОБА_1 стало невиконання ним обов`язку щодо подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, самостійного нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору, згідно з вимогами ст.36 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Листом ДФС України від 17.08.18 №25585/7/99-99-13-01-04-01-17 було надано доручення податковим органам Миколаївської області щодо відпрацювання громадян, в тому числі і шляхом податкового контролю, які з тримали доходи у значних розмірах без їх декларування (ознака доходу 126) та сплати до бюджету належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору. На виконання цього доручення, керівництву ГУ ДПС у Миколаївській області відділом адміністрування податків та зборів з фізичних осіб та єдиного у Миколаївській області було надано службову записку від 12.03.2019 №691/14-29-13-01-10-1, в якій йдеться про отримання інформації з Центра, бази Держреєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язків платежів, щодо отримання громадянином ОСОБА_1 доходів у вигляді додаткового блага, без подання податкової декларації сплати відповідних сум податків.

Головне управління ДПС в Миколаївській області вважає, що ОСОБА_1 порушено вимоги пп.16.1.2, 16.1.3 п. 16.1 ст.16, пп.49.18.4 п.49.18 п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 ПК України, тобто не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, не задекларовано та не сплачено до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Доходи отримані ОСОБА_1 виникли внаслідок прощення заборгованості по кредиту отриманому від AT «Укрсиббанк» () за Договором про надання споживчого кредиту від 12.02.2008 №0.

Внаслідок чого, посадовими особами контролюючого органу направлено листа від 27.03.2018р. за №П/377/14-29-13-02-26/41 громадянину ОСОБА_1 щодо подання декларації про майновий стан і доходи, проте відповідь від громадянина ОСОБА_1 не отримано, декларацій про майновий стан і доходи не подано.

Враховуючи вищевикладене, керуючись нормами пп.78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України, ГУ ДФС у Миколаївській області ініційовано проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 про що, як вказав позивач за первісним позовом, видано наказ від 10.07.19 №1539.

Зазначений наказ надіслано ОСОБА_1 поштовим відправленням №300 12.07.2019 рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно поштового повідомлення про вручення відправлення повернуто відправнику 13.08.19 у зв`язку з закінченням терміну зберігання поштового відправлення, що на думку ГУ ДПС вважається врученим належним чином згідно вимог ст.42 ПК України.

Як встановлено судом, на виконання наказу №2451 у період з 29.07.2019 по 02.08.2019 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 з питань перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, військового збору від одержання доходу ознакою доходу « 126» (додаткове благо) у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості за

період з 01.01.17 по 31.12.17. За результатами перевірки складено акт від 09.08.19 №1118/14-29-13-05-11/ НОМЕР_1 , відповідно до якого встановлені порушення фізичною особою норм податкового законодавства, а саме:

пп. 16.1.2, 16.1.3 п.16.1 ст.16, п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176, п. 177.6 ст.177, п. 179.1 ст.179 ПК України, а саме, не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.17 по 31.12.17 (граничний термін подання 01.05.18 );

пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.«Д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 ПК України, а саме: заниження та несплата податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.17 по 31.12.17 в сумі 153 982,54 грн.;

п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, результаті чого занижено та не сплачено військовий збір за 2017 рік на суму 12 831,88 грн. (855 458,87 х 1,5%=12 831,88);

пп.16.1.12 п.16.1 ст.16 та п.44.3 ст.44 ПК України, що: забезпечення зберігання первинних документів, звітності, інших документів пов`язаних із обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення які передбачено законодавством, а також документів, пов`язаних із виконанні вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено контролюючі органи, встановлено відсутність (не надання) первинні документів.

За результатами перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області 16.09.2019 прийняті податкові повідомлення-рішення:

- форма «Р» №5, яким визначено грошове зобов`язання податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами : результатами річного декларування на загальну суму 192 478,18 грн., в т.ч. основний платіж 153 982,54 грн. та штрафні (фінансові) санкції 38 495,64 гривень;

- форма «Р» №5, яким визначено грошове зобов`язання військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 16 039,85 грн., в т.ч. основний план 12 831,88 грн. та штрафні (фінансові) санкції 3 207,97 гривень;

- форма «ПС» №5, яким визначено грошове зобов`язання податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами : результатами річного декларування на загальну суму 170,00 грн., в т.ч. штраф (фінансові) санкції 170,00 гривень;

- форма «ПС» №5, яким визначено грошове зобов`язань адміністративного штрафу на загальну суму 510,00 грн., в т.ч. штраф (фінансові) санкції 510,00 гривень.

Крім того, ГУ ДПС у відзиві на зустрічний позов зазначило, що на момент формування податкової вимоги у платника податків існував податковий борг, оскільки податкові повідомлення-рішення не були оскаржені, а суми визначені в них не були сплачені.

ОСОБА_1 вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимога є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки прийняті всупереч вимогам ПК України.

Суд зазначає, що податковим органом було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку, в результаті чого було складено Акт від 09.08.2019р. №118/14-29-13-05-11/ НОМЕР_1 .

Як вказує ОСОБА_1 в зустрічному позові, про проведення вказаної перевірки його не повідомляли, документів необхідних для проведення вказаного виду перевірки він не отримував.

Верховний Суд у своїх чисельних постановах неодноразово ставав на бік платників податків та зазначав, що процедурні порушення податкового органу при проведенні перевірок є об`єктивною підставою для скасування результатів таких перевірок, тобто податкових повідомлень-рішень та податкових вимог.

Таким чином, факт неналежного повідомлення про початок проведення перевірки є підставою для скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих за її результатами.

В Акті від 09.08.2019р. №118/14-29-13-05-11/ НОМЕР_1 зазначається, що перевірку було проведено відповідачем на підставі наказу №1539 від 10.07.2019р. про проведення позапланової невиїзної перевірки. Також, зазначено, що наказ та повідомлення щодо перевірки направлено поштовим зв`язком.

Натомість у Акті зазначено про неявку громадянина для підписання акту, у зв`язку з чим було складено акт про неможливість вручення акту.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до пункту 78.5 статті 78 Податкового кодексу У країни (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) допуск посадових осіб органів податкової служби до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Суд звертає увагу на те, що виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Окрім того, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 названого Кодексу.

З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, наказ та повідомлення повинні бути надіслані та отримані платником податків до початку проведення перевірки.

Таким чином, за умови надсилання кореспонденції за податковою адресою платника рекомендованим листом з повідомленням про вручення до початку перевірки податковий орган слід вважати таким, що виконав вимоги пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України; несвоєчасність (тобто після початку перевірки) отримання платником відповідного листа може ставитися у провину податковій інспекції лише у випадку, якщо така несвоєчасність настала з вини податкового органу.

Виходячи з зазначеного вище, з наявних у справі доказів, суд вважає, що ОСОБА_1 до початку проведення документальної невиїзної позапланової перевірки не було отримано наказ та повідомлення про проведення такої перевірки, а відтак дії контролюючого органу щодо проведення такої перевірки є протиправними, що свідчить також і про протиправність прийняття податкових повідомлень-рішень за наслідками такої перевірки.

Аналогічні правові висновки викладено в Постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі №821/286/16.

Відносно правового визначення, нарахування та підстав для стягнення податкового боргу, то податковий орган повинен був врахувати наступне:

- отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредиторок за його самостійним рішенням;

- надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу, укладення відповідного договору;

- включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду;

- відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

- встановлення лише суми основного боргу за кредитом перед банком (тілом кредиту).

Податковим органом було прийнято ППР № від 16.09.2019р. на суму 192478грн., № від 16.09.2019р. на суму 16039, 85грн., № від 16.09.2019р. на суму 170грн., № від 16.09.2019р. на суму 510грн., податкову вимогу від 30.10.2019р. №204830-50 на суму 252772,91грн.

Так, згідно з пп. 163.1.1 та 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений гіп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України є вичерпним.

Відповідно до пп.д п. 164.2.17. ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу і у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - ЦК України і передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Тобто, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прошеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Аналіз наведених норм права з урахуванням змін, дає підстави для висновку, що анульовані кредитором суми процентів, пені, комісії тощо, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Таким чином, податковий орган повинен проводити розрахунки виходячи із рішення (договору) про списання простроченої заборгованості позивачу, з урахуванням повної розшифровки суми, у тому числі із зазначенням сум з яких складається прощений борг (тіло кредиту, проценти за користуванням тілом кредиту, пеня, штраф, тощо).

Отже, суд приходить до висновку, що податковий орган зобов`язаний був встановити суму основного боргу за кредитом перед банком.

Окрім цього, слід зазначити, що Корабельним районним судом м.Миколаєва було постановлено рішення у справі № 488/3290/16-ц, відповідно до якого заборгованість за основною сумою (тілом кредиту) становить 40238,14 дол. США.

При цьому, ОСОБА_1 було сплачено 12845, 00 дол. США на погашення кредиту, після чого кредит було анульовано.

Тобто навіть враховуючи різницю між сумою основного кредиту та сплаченим кредитом база для оподаткування враховано податковим органом невірно, що призвело до протиправного винесення оскаржуваних рішень

Відсутність аналізу анульованої кредитної заборгованості тобто інформації, яка міститься в ньому щодо тіла та процентів/штрафів за користування кредитом призвела до невірного визначення боргу та протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.

Аналіз спірних правовідносин і їх нормативного регулювання свідчить про те, що обов`язком податкового органу було встановлення правового статусу і особливо складу прощених кредитором сум, а також встановлення факту дотримання кредитором умов щодо належного повідомлення боржника (в тому числі шляхом укладання відповідного договору про прощення (анулювання) боргу) та щодо включення суми прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, згідно витребуваної інформації в Державної прикордонної служби України вбачається, що громадянин україни ОСОБА_3 перетив кордон України: виїзд з України 22.09.2019р. о 08:10год., в`їзд з України 22.12.2019р. о 18:13год., виїзд з України 31.01.2020р. о 11:34 год.

Таким чином, з урахуванням зазначеної вище інформації, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 фізично не міг бути повідомлений належним чином про проведення перевірки Головним управлінням ДПС в Миколаївській області, оскільки на час проведення такої перевірки не перебував на території України.

Отже, факт неналежного повідомлення ОСОБА_1 про проведення перевірки подаковим органом підтверджено належними доказами у справі, наданими на вимогу суду Державною прикордонною службою України.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що податковий орган не довів правомірності прийнятих ним рішень, відтак спірні рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

У задоволенні первісного позову ГУ ДПС у Миколаївській області про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 252770,87 грн. слід відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 належить задовольнити.

За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовими витратами в даній справі є судовий збір за подання первісного позову та зустрічного позову, доказів понесення інших судових витрат, сторони суду не подавали. При подані первісного позову ГУ ДПС у Миколаївській області сплачено судовий збір в сумі 3791,56грн., який покладається на позивача (ГУ ДПС у Миколаївській області ). При подані зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 2528,00 грн. і з урахування задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Миколаївській області в сумі 2528,00 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) про стягнення податкового боргу в сумі 252770,87грн. з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - відмовити.

2. Зустрічний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 43144729) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 16.09.2019р. на суму 192478,00грн., № від 16.09.2019р. на суму 16039,85грн., № від 16.09.2019р. на суму 170,00грн., № від 16.09.2019р. на суму 510,00грн. та податкової вимоги від 30.10.2019р. №204830-50 на суму 252772,91грн. - задовольнити.

3. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 16.09.2019р. на суму 192478грн., № від 16.09.2019р. на суму 16039, 85грн., № від 16.09.2019р. на суму 170грн., № від 16.09.2019р. на суму 510грн. та податкову вимогу від 30.10.2019р. №204830-50 на суму 252772,91грн.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (ул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 2528,00грн., сплачений квитанцією від 28.12.2020р.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов