Справа № 753/4102/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 753/4102/21 Суддя (судді) першої інстанції: Шаповалова К.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Романович І.І., за участі позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту патрульної поліції на додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа - Інспектор роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенант поліції Шевцов Андрій Андрійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, третя особа лейтенант поліції 2 батальйону 1 роти УПП в м. Києві Шевцов Андрій Андрійович, яким просить скасувати постанову серії ЕАМ № 2764240 від 01 липня 2020 року, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 21 квітня 2021 р. позовні вимоги задоволено повністю: скасовано постанову серії ЕАМ № 2764240 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 1 липня 2020 року винесену лейтенантом поліції 2 батальйону 1 роти УПП в м. Києві Шевцовим Андрієм Андрійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою статті 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 грн, закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою статті 122 КУпАП.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2021 р. стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 РНКОПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 3405 грн.

Не погоджуючись з постановленим додатковим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, якою просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви позивача повністю.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Зокрема, Департамент патрульної поліції посилається на те, що витрати на правову допомогу у розмірі в розмірі 3405 грн. є занадто завищеною та не відповідає співрозмірності.

Позивачем також подано апеляційну скаргу на додаткове рішення, яким просить додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2021 р. скасувати та винести постанову, якою клопотання позивача від 07.05.2021 року про прийняття додаткового рішення задовольнити в повному обсязі.

Також позивачем надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, яким в спірній частині відповідача підтримав висновки суду першої інстанції.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача. Представник відповідача до суду не прибув, про місце, дату, час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що до позовної заяви позивачем було надано договір про надання правничої (правової допомоги) від 6 липня 2020 року № 06/07-1; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; рахунок № 1 від 6 травня 2021 року, в якому зазначено детальний опис послуг, що були надані адвокатом Рибченко Н.М., кількість витрачених годин та загальна сума витрат; акт виконаних робіт від 6 травня 2021 року, підписаний позивачем та адвокатом Рибченко Н. М., детальний розрахунок виконаної роботи, витрачених годин та вартості наданих послуг; ставки гонорару адвоката Рибченко Н.М. на 2021 рік; копію квитанції від 6 травня 2021 року на суму 7945 грн.

Задовольняючи частково заяву про відшкодування судових витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів понесені витрати належними та допустимими доказами, однак сума 7945 грн не відповідає критерію розумності, такі витрати не мають характеру необхідних, не співрозмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи № 753/4102/21 матиме надмірний характер.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п. 11 Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 та ст. 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.

Наведені положення Основного Закону до 01 січня 2019 року гарантують кожному громадянину України, іноземцям та особам без громадянства, які перебувають на території України, право на правову допомогу та вибір захисника своїх прав - особу, яка є фахівцем у галузі права і на законних підставах має право надавати таку допомогу особисто.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач надавав до суду першої інстанції передбачені частиною сьомою статті 134 КАС України письмові заперечення стосовно неспівмірності витрат, які були вмотивовані тим, що при визначені суми відшкодування суд має виходити саме з критерію розумності їхнього розміру, та вказав, що заявлена позивачем сума відшкодування не є співмірною із розміром штрафу, що був виписаний працівником поліції за скасованою постановою (425 грн.).

Колегія суддів приймає до уваги заперечення відповідача, та погоджується із висновком суду першої інстанції, що сплачені позивач витрати на правову допомогу не є співмірними із розміром штрафу, що був виписаний працівником поліції за скасованою постановою (425 грн).

Так, Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Зважаючи на викладене, враховуючи те, що ОСОБА_1 позовна заява щодо оскарження постанови ЕАМ № 2764240 від 1 липня 2020 року у справі № 753/4102/21 фактично подається повторно, що підтверджується заявою позивача від 22 лютого 2021 року про поновлення строку звернення до суду, в якій зокрема вказано, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року задоволено його позовні вимоги та скасовано постанову ЕАМ № 2764240 від 1 липня 2020 року, а постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року скасовано рішення 1 інстанції з тих підстав, що позов був пред`явлений не до належного відповідача, з огляду на перелік послуг, що був наданий адвокатом позивачу у цій справі, зважаючи на ставки гонорару адвоката у 2021 році, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що заява позивача про розподіл витрат на професійну (правничу) допомогу в частині стягнення 7945 грн. не відповідає критерію розумності, такі витрати не мають характеру необхідних, не співрозмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи № 753/4102/21 матиме надмірний характер.

Також Верховний Суд у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17 зазначив, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, визначивши їх у розмірі 3405 гривень.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи відповідача та позивача, викладені в апеляційних скаргах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Повний текст виготовлено 20.10.2021 року.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 248, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту патрульної поліції на додаткове рішення Дарницького районного суду м.Києва від 29 червня 2021 р. - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа - Інспектор роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенант поліції Шевцов Андрій Андрійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль