Справа № 640/28477/20
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого суддів Файдюка В.В.,

Суддів Мєзєнцева Є.І.,

Собківа Я.М.,

При секретарі Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОТАРА» на рішення Оружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у місті Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОТАРА» про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві, позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОТАРА» (далі - ТОВ «ЕКОТАРА», відповідач), у якій просило стягнути кошти платника податків ТОВ «ЕКОТАРА» з усіх рахунків, відкритих у банках, що обслуговують такого платника, на суму податкового боргу у розмірі 370 979, 04 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що станом на дату звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг на загальну суму 370 979, 04 грн., який виник на підставі самостійно узгоджених сум податкових зобов`язань згідно податкової декларації по єдиному податку з юридичних осіб за 2018 рік та донарахованих контролюючим органом сум податкових зобов`язань, згідно прийнятих податкових повідомлень - рішень, втім не сплачених у визначеному законом порядку.

Рішенням Оружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з рахунків у банках, що обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОТАРА» в дохід державного бюджету податковий борг з єдиного податку з юридичних осіб у розмірі 370 979, 04 грн.

Приймаючи таке рішення, суд виходив з того, що відповідач доказів погашення боргу у сумі 370 979,04 грн. суду не надав, докази оскарження вказаної податкової заборгованості в адміністративному або судовому порядку в матеріалах справи відсутні, тому заявлена позивачем сума є узгодженою та являється податковим боргом відповідача перед бюджетом, який ним не сплачений та підлягає стягненню з рахунків, що обслуговують такого платника податків та за рахунок готівки, що йому належить.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що в рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва зазначено, що контролюючим органом було сформовано податкову вимогу № 208416-17 від 29 жовтня 2018 року на підставі не сплаченого грошового зобов`язання з єдиного податку. Вказана податкова вимога була надіслано на адресу ТОВ «ЕКОТАРА» та отримана останнім, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Однак, судом першої інстанції не було досліджено, а позивачем в свою черго не було зазначено, коли саме була надіслана податкова вимога. З наданих позивачем до суду доказів надіслання вимоги на адресу відповідача не вбачається дати її відправлення, є лише зазначення про отримання вимоги відповідачем. Отже, позивачем порушено порядок формування та надіслання податкової вимоги, що мало бути б досліджено судом першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ЕКОТАРА» перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у м. Києві та є платником податків.

За ТОВ «ЕКОТАРА» станом на 23 жовтня 2020 року числиться податковий борг на загальну суму 370 979, 04 грн. з єдиного податку з юридичних осіб.

Вказана заборгованість виникла на підставі:

- податкового повідомлення-рішення від 17 вересня 2018 року № , прийнятого на підставі акту № 373/26-15-12-09-19/38715021 від 22 серпня 2018 року, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з юридичних осіб у розмірі 947 574, 58 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 15 серпня 2019 року № , прийнятого на підставі акту № 1093/26-15-12-04-19/38715021 від 19 червня 2019 року, яким до відповідача за порушення строку сплати грошового зобов`язання з єдиного податку з юридичних осіб на суму 185 928,65 грн. застосовано штраф у розмірі 20%, що становить 37 185,73 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 15 серпня 2019 року № , прийнятого на підставі акту № 1093/26-15-12-04-19/38715021 від 19 червня 2019 року, яким до відповідача за порушення строку сплати грошового зобов`язання з єдиного податку з юридичних осіб на суму 67 000, 00 грн. застосовано штраф у розмірі 10%, що становить 6 700, 00 грн.;

- податкової декларації з єдиного податку третьої групи (юридичні особи), в якій відповідачем самостійно визначено суму до сплати за ІІІ квартали 2018 року у розмірі 41 266, 45 грн., за 2018 року у розмірі 13 667, 68 грн.

Вказані вище повідомлення-рішення було надіслано на адресу відповідача та отримано останнім, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

29 жовтня 2018 року податковим органом прийнято податкову вимогу № "Ю" №208416-17 про сплату податкового боргу у розмірі 387 159,18 грн.

Вказана податкова вимога була надіслано на адресу ТОВ «ЕКОТАРА» та отримана останнім, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Вказану суму боргу відповідач самостійно в установлений законом строк не сплатив. Відповідно, у ТОВ «ЕКОТАРА» утворилася заборгованість перед бюджетом з несплачених податків.

У зв`язку з несплатою відповідачем у добровільному порядку вказаної суми заборгованості, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За пп. 14.1.39 п. 14.1 стаття 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп. 14.1.156 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно п. 41.5 статті 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Відповідно до п. 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 цієї статті у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення відповідачу зазначених вище актів, податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.

Відповідач не заперечує факту отримання податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, що стали підставою для стягнення боргу.

При цьому, з аналізу наведених норм вбачається відсутність обов`язку контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі, коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.

Згідно п. 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

За п. 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до абз. 1 п. 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно п. 95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Крім того, відповідно до п. 20.1.34 ч. 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, наявність податкового боргу у відповідача підтверджується наявними у матеріалах справи:

- витягом з інтегрованої картки з єдиного податку юридичних осіб;

- інформацією про податковий борг від 26 жовтня 2020 року № 25509/9/26-15-13-02-09;

- корінцем податкової вимоги форми "Ю" від 29 жовтня 2018 року №208416-17.

Згідно п. 56.1, 56.3 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк (пп. 56.17.1 п. 56.17 статті 56 ПК України).

Згідно пп. 56.17.1 п. 56.17 статті 56 Податкового кодексу України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Відповідно до п. 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач не скористався своїм правом на адміністративне оскарження податкових повідомлень-рішень, а також оскарженням їх в судовому порядку, тому суми грошових зобов`язань, нараховані згідно таких податкових повідомлень-рішень, необхідно вважати узгодженими.

Решта доводів апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються рішення суду, не ґрунтуються на законі та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже з аналізу наведених правових норм та обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно встановив наявність передбачених чинним законодавством обставин для стягнення коштів з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОТАРА» у банках, обслуговуючих такого платника, у розмірі суми податкового боргу 370 979,04 грн.

Колегія суддів наголошує на тому, що відповідачем в апеляційній скарзі не заперечується наявність у нього несплачених узгоджених податкових зобов`язань (боргу), а також їх сума, визначена податковим органом, та не зазначається про їх оскарження чи добровільну сплату.

Відтак, під час розгляду зазначеної справи в суді апеляційної інстанції апелянтом не доведено, що при постановленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції здійснив порушення норм матеріального чи процесуального права, або неповною мірою з`ясував обставини, що мають значення для її вирішення.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОТАРА» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 19 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків