Справа № 140/11232/21
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

19 жовтня 2021 року ЛуцькСправа № 140/11232/21

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Ковальчук В.Д., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Дулібівської сільської ради, Волинського обласного бюро технічної інвентаризації, Реєстраційної служби Турійського районного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Церковна община села Дуліби Храму Казанської Ікони Божої Матері, про визнання незаконним та скасування рішення, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності,

ВСТАНОВИВ:

08.10.2021 адвокат Коваленко К.О. звернулася із позовом в інтересах ОСОБА_1 до Дулібівської сільської ради, Волинського обласного бюро технічної інвентаризації, Реєстраційної служби Турійського районного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Церковна община села Дуліби Храму Казанської Ікони Божої Матері, про: 1) визнання незаконним та скасування Рішення виконавчого комітету Дулібівської сільської ради Турійського району Волинської області №53 від 5 жовтня 2004 року про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: цілого житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 ; 2) визнання недійсним Свідоцтва від 03 лютого 2005 року про право власності Церковної общини села Дуліби ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , видане Дулібівською сільською радою Туринського району Волинської області на підставі рішення виконкому Дулібівської сільської ради Турійського району Волинської області №53 від 5 жовтня 2004 року; 3) скасування державної реєстрації права власності з видаленням розділу Церковної общини села Дуліби Храму Казанської Ікони Божої Матері на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності. Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з частиною 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 815/993/18 (провадження № 11-22апп19).

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цим позовом, вказувала на порушення її прав у сфері публічно-правових відносин, проте, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваного рішення виконавчого комітету Дулібівської сільської ради Турійського району Волинської області №53 від 5 жовтня 2004 року про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: цілого житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , водночас просила визнати недійсним Свідоцтва від 03 лютого 2005 року про право власності Церковної общини села Дуліби ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок та скасувати державну реєстрацію права власності з видаленням розділу Церковної общини села Дуліби Храму Казанської Ікони Божої Матері на цей житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто, позивач фактично заперечує зареєстроване за третьою особою право власності на цей об`єкт нерухомого майна, оскільки вважає, що саме вона є власником даного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

З огляду на спірні правовідносини, предметом спору у цій справі є не лише оскаржувана протиправність рішення виконавчого комітету Дулібівської сільської ради Турійського району Волинської області №53 від 5 жовтня 2004 року про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна, а також і оспорювання правомірності набуття третьою особою Церковною общиною села Дуліби ОСОБА_2 права власності на об`єкт нерухомого майна, а тому цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, оскільки заявлений на поновлення порушеного цивільного права позивача, що виключає розгляд цих позовних вимог у порядку адміністративного судочинства.

Крім того, суд звертає увагу, що оскільки спірні правовідносини стосуються правомірності набутого Церковною общиною села Дуліби ОСОБА_2 Матері права власності на об`єкт нерухомого майна, то скасування оскаржуваного рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності на це майно та скасування державної реєстрації права власності з видаленням розділу Церковної общини села Дуліби Храму Казанської Ікони Божої Матері на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 безпосередньо буде зачіпати майнові права цієї третьої особи.

Та обставина, що відповідачами у справі є суб`єкти владних повноважень, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Визнання незаконним та скасування вищезазначеного рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності на це майно та скасування державної реєстрації впливає на права третьої особи, а тому в цьому випадку існує спір про право, що, у свою чергу, унеможливлює його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

На думку суду, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.

Таким чином, ураховуючи суть та суб`єктний склад спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що даний спір має розглядатися як спір, що пов`язаний із захистом цивільних прав позивача на нерухоме майно, яке вже зареєстровано за іншою особою.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За правилами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, (…), їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, (…), якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки має приватноправовий характер. З огляду на суб`єктний склад сторін спору його слід вирішувати за правилами цивільного судочинства.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що міститься у постанові від 13 грудня 2019 року у справі №803/1419/17.

Зважаючи на це даний позов підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що даний спір підлягає вирішенню загальним місцевим судом в порядку цивільного судочинства, а тому відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі за цим позовом.

Керуючись пунктом 1 частини першої, частиною п`ятою статті 170, статтями 248, 256, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Дулібівської сільської ради, Волинського обласного бюро технічної інвентаризації, Реєстраційної служби Турійського районного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Церковна община села Дуліби Храму Казанської Ікони Божої Матері, про визнання незаконним та скасування рішення, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності.

Копію ухвали надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.Д. Ковальчук