Справа № 140/9506/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року ЛуцькСправа № 140/9506/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О.,

розглянувши в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області), в якому просить:

- визнати протиправними дії щодо не зарахування періодів роботи з 27 січня 1983 року по 03 січня 1987 року та з 11 липня 1992 року по 31 грудня 1999 року до страхового стажу при призначенні пенсії за віком з 18 травня 2021 року;

- зобов`язати зарахувати з 18 травня 2021 року до страхового стажу періоди роботи у Волинській обласній базі матеріально - технічного постачання Волинського об`єднання «Сільгосптехніка» з 27 січня 1983 року по 30 травня 1983 року на посаді слюсаря, з 31 травня 1983 року по 03 січня 1987 року на посаді водія та у Луцькому головному АТП 0201 об`єднання «Волиньагрогіромтранс» (ВАТ «Луцьке АТП 0201») з 11 липня 1992 року по 31 грудня 1999 року на посаді водія.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно не зарахував періоди роботи з 27 січня 1983 року по 03 січня 1987 року та з 11 липня 1992 року по 31 грудня 1999 року до страхового стажу при призначенні пенсії за віком з 18 травня 2021 року. Позивач вказує, що його трудова книжка, що підтверджувала всю трудову діяльність, згоріла під час пожежі, яка відбулась 14 грудня 2015 року у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується актом про пожежу складеним інспектором Луцького міськрайонного відділу управління ДСНС України у Волинській області 14 грудня 2015 року, відтак йому необхідно надати уточнюючі довідки для підтвердження трудового стажу. Однак, періоди роботи у Волинській обласній базі матеріально - технічного постачання Волинського об`єднання «Сільгосптехніка» з 27 січня 1983 року по 03 січня 1987 року та у Луцькому головного АТП 0201 об`єднання «Волиньагропромтранс» (ВАТ «Луцьке АТП 0201») з 04 січня 1987 року по 26 квітня 2002 року підтвердити немає можливості, оскільки підприємства ліквідовані та документи не збереглися.

Вказує, що неодноразово звертався до відповідача із заявами про зарахування вказаних періодів до страхового стажу, в тому числі на підставі показань свідків, та надавав усі наявні докази.

Зокрема, листом ГУ ПФУ у Волинській області від 17 червня 2021 року №5329-5092/Ж-02/8-0300/21 позивача повідомлено, що пенсія йому призначена з 18 травня 2021 року на підставі поданої заяви від 18 травня 2021 року, страховий стаж становить 28 років. При цьому, до стажу зараховано період роботи з 04 січня 1987 року по 10 липня 1992 року у Луцькому головному АТП 0201 об`єднання «Волиньагропромтранс» на підставі рішення Комісії з питань встановлення стажу роботи показаннями свідків при ГУ ПФУ у Волинській області. До даного листа було додані протокол опитування свідків від 14 травня 2021 року № 2 та розрахунок страхового стажу.

При ознайомленні з листом відповідача від 17 червня 2021 року №5329-5092/Ж- 02/8-0300/21 та документами, які додані до нього, а саме з протоколом опитування свідків від 14 травня 2021 року №2 та розрахунком стажу позивачем виявлено розбіжності, а саме в протоколі зазначено «вважати встановленим стаж з 04.01.1987 року по 25.11.1999 року 12 років 07 місяців 21 день», а в розрахунку стажу зазначено період роботи, який зарахований «з 04.01.1987 року по 10.07.1992 року», отже стаж, який встановлений на підставі показань свідків не повністю врахований при призначені пенсії за віком.

На заяву позивача від 08 липня 2021 року про виправлення вказаних недоліків та дорахування періодів роботи з 11 липня 1992 року по 25 листопада 1999 року до страхового стажу при призначенні пенсії за віком, відповідач листом від 23 липня 2021 року №6973-6982/Ж-02/8-0300/2 повідомив, що згідно з протоколом опитування свідків від 14 травня 2021 року Комісією з питань встановлення стажу роботи показаннями свідків при ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення про встановлення періоду з 04 січня 1987 року по 25 листопада 1999 року. В зв`язку з тим, що згідно з нормами статті 26 Закону однією із умов призначення пенсії за віком є наявність у 2021 році не менше 28 років страхового стажу, при обчисленні стажу роботи, який дає право на пенсію спеціалістами управління зараховано період з 04 січня 1987 року по 10 липня 1992 року(до 28 років). Одночасно зазначено, що документи, що надавалися до заяви від 01 квітня 2021 року для розгляду Комісією з питань встановлення стажу роботи показаннями свідків при ГУ ПФУ у Волинській області, листом №1824/03-16 від 15 квітня 2021 року повернуто для доопрацювання до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) в зв`язку з виявленими невідповідностями у трудових книжках свідків та відсутністю інформації про перейменування Волинської обласної бази матеріально - технічного постачання Волинського об`єднання «Сільгосптехніка».

Отже, позивачу зараховано стаж 28 років, тільки який дає право на пенсію за віком.

Позивач з таким діями відповідача не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що порушують його конституційне право на пенсійне забезпечення.

З наведених вище підстав позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

В поданому до суду відзиві від 22 вересня 2021 року відповідач позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні у зв`язку з відсутністю підстав для зарахування позивачу з 18 травня 2021 року до страхового стажу періодів роботи з 27 січня 1983 року по 30 травня 1983 року, з 31 травня 1983 року по 03 січня 1987 року, з 11 липня 1992 року по 31 грудня 1999 року.

Зазначає, що 01 квітня 2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про підтвердження стажу роботи з 27 січня 1983 року по 30 травня 1983 року, з 31 травня 1983 року по 03 січня 1987 року, з 04 січня 1987 року по 26 квітня 2002 року .

Листом ГУ ПФУ у Волинській області від 17 червня 2021 року №5329-5092/Ж-02/8-0300/21 повідомлено позивача про зарахування до стажу періоду роботи з 04 січня 1987 року по 10 липня 1992 року (який дає право на призначення пенсії) в Луцькому головному АТП 0201 об`єднання «Волиньагропромтранс» на підставі рішення Комісії з питань встановлення стажу роботи показаннями свідків при ГУ ПФУ у Волинській області та про призначення пенсії з 18 травня 2021 року на підставі поданої ним заяви.

Для визначення розміру пенсії враховано середньомісячний заробіток - 4135,20 грн., який обчислено за період роботи з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2020 року з урахуванням середньої заробітної плати по Україні за 2018 - 2020 - 9118,81 грн. (індивідуальний коефіцієнт заробітку - 0,45348). Коефіцієнт страхового стажу - 0,28000. Розмір пенсії позивача становить 1769 грн., з них: 1157,86 грн. - розмір пенсії за віком (4135,20 грн. х 0,28000); 611,14 грн. - доплата до мінімальної пенсійної виплати.

Щодо виклику в судове засідання свідків зазначає, що відповідно до пункту 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, лише за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

В судовому засіданні 29 вересня 2021 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в тому ж судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві проти позову, просив у його задоволенні відмовити повністю.

29 вересня 2021 року в судовому засідання оголошено перерву до 11:00 11 жовтня 2021 року.

До судового засідання, призначеного на 11:00 11 жовтня 2021 року, від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

Згідно із частиною третьою статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, розгляд справи проведено за відсутності учасників справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши вступне слово учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 13 січня 2021 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року.

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області №13 від 21 січня 2021 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (28 років), про що повідомлено позивача листом від 28 січня 2021 року №0300-0304-8/4918. Згідно наданих документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становив 22 роки 3 місяці 10 днів.

01 квітня 2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою в якій просив: викликати та допитати в якості свідків, осіб, з якими разом працював у Волинській обласній базі матеріально-технічного постачання Волинського об`єднання «Сільгосптехніка» та у Луцькому головному АТП 0201 об`єднання «Волиньагропромтранс» (ВАТ «Луцьке АТП 0201») та які можуть підтвердити факт роботи на вказаних підприємствах, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; зарахувати періоди роботи у Волинській обласній базі матеріально-технічного постачання Волинського об`єднання «Сільгосптехніка» з 27 січня 1983 року по 30 травня 1983 року на посаді слюсаря, з 31 травня 1983 року по 03 січня 1987 року на посаді водія та у Луцькому головному АТП 0201 об`єднання «Волиньагропромтранс» (ВАТ «Луцьке АТП 0201») з 04 січня 1987 року по 26 квітня 2002 року на посаді водія. До вказаної заяви позивач додав: акт про пожежу від 14 грудня 2015 року; профспілковий квиток виданий Профкомом виробничого об`єднання транспорту «Волиньтранссільгосптехніка» 16 червня 1984 року; виписку із заключення лікарсько-консультативної комісії від 01 квітня 1986 року №147 Луцької міської центральної лікарні; витяг з газети «Колгоспна правда» №125 (5737) від 19 жовтня 1989 року; акт № 1 про нещасний випадок на виробництві від 03 лютого 1992 року; виписку з медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого від 14 лютого 1992 року, перепустку ОСОБА_1 на ВАТ «Луцьке АТП-0201»; індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкове державного соціального страхування форми ОК - 5 від 12 лютого 2021 року; рішення Виконавчого комітету Волинської обласної ради народних депутатів від 22.12.1986 року № 352; ухвалу Господарського суду Волинської області від 28 листопада 2005 року у справі №7/118-Б; архівну довідку від 18 грудня 2020 року №302/1-12; відомості з ЄДРПОУ Головного управління статистики у Волинській області від 11 березня 2021 року №02.3-16/211; лист відділу реєстрації бізнесу Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради від 12 березня 2021 року; лист Луцької районної ради від 15 березня 2021 року №17/06-15; лист Державного архіву Волинської області від 16 березня 2021 року №212/01.25; архівні витяги Державного архіву Волинської області віл 29 березня 2021 року №370/01.25; трудові книжки ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Листом від 17 червня 2021 року №5329-5092/Ж-02/8-0300/21 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача, що з 18 травня 2021 року на підставі поданої заяви від 18 травня 2021 року йому призначено пенсію за віком, розмір якої обчислено із страхового стажу тривалістю 28 років (коефіцієнт страхового стажу - 0,2800). При цьому, до страхового стажу зараховано період роботи з 04 січня 1987 року по 10 липня 1992 року в Луцькому головному АТП 0201 об`єднання «Волиньагропромтранс» на підставі рішення Комісії з питань встановлення стажу роботи показаннями свідків при ГУ ПФУ у Волинській області. Для визначення розміру пенсії враховано середньомісячний заробіток - 4135,20 грн., який обчислено за період роботи з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2020 року з урахуванням середньої заробітної плати по Україні за 2018 - 2020 - 9118,81 грн. (індивідуальний коефіцієнт заробітку - 0,45348). Коефіцієнт страхового стажу - 0,28000. Розмір пенсії позивача становить 1769 грн., з них: 1157,86 грн. - розмір пенсії за віком (4135,20 грн. х 0,28000); 611,14 грн. - доплата до мінімальної пенсійної виплати.

В протоколі опитування свідків від 14 травня 2021 року №2 ГУ ПФУ у Волинській області, зазначено, розглянувши заяву ОСОБА_1 вважати встановленим стаж з 04 січня 1987 року по 25 листопада 1999 року - 12 років 07 місяців 21 день.

Разом з тим, як слідує з розрахунку стажу відповідачем зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 , зокрема, період роботи з 04 січня 1987 року по 10 липня 1992 року.

08 липня 2021 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою, зокрема, про виправлення вказаних недоліків та дорахування періоду роботи з 11 липня 1992 року по 25 листопада 1999 року до страхового стажу при призначенні пенсії за віком.

У відповідь на вказану заяву, відповідач листом від 23 липня 2021 року №6973-6982/Ж-02/8-0300/21 повідомив позивача, що згідно з протоколом опитування свідків від 14 травня 2021 року №2 Комісією з питань встановлення стажу роботи показаннями свідків при ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення про встановлення періоду з 04 січня 1987 року по 25 листопада 1999 року. В зв`язку з тим, що згідно з нормами статті 26 Закону однією із умов призначення пенсії за віком є наявність у 2021 році не менше 28 років страхового стажу, при обчисленні стажу роботи, який дає право на пенсію спеціалістами управління зараховано період з 04 січня 1987 року по 10 липня 1992 року (до 28 років). Одночасно зазначено, що документи, що надавалися позивачем до заяви від 01 квітня 2021 року для розгляду Комісією з питань встановлення стажу роботи показаннями свідків при ГУ ПФУ у Волинській області, листом №1824/03-16 від 15 квітня 2021 року повернуто для доопрацювання до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) в зв`язку з виявленими невідповідностями у трудових книжках свідків та відсутністю інформації про перейменування Волинської обласної бази матеріально - технічного постачання Волинського об`єднання «Сільгосптехніка».

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 27 січня 1983 року по 03 січня 1987 року та з 11 липня 1992 року по 31 грудня 1999 року при призначенні пенсії за віком з 18 травня 2021 року, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон №1058-ІV).

Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV.

Зокрема, право на пенсію за віком, чоловіки набувають після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років, з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років, з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-ІV).

Закон №1058-ІV набрав чинності 01 січня 2004 року.

Періоди трудової діяльності до 01 січня 2004 року, які зараховуються до страхового стажу, визначені статтею 56 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон №1788-XII).

Так, згідно зі статтею 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Як визначено статтею 62 Закону №1788-XII, частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України (КЗпП України), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII Кабінет Міністрів України постановою від 12 серпня 1993 року №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Як слідує з матеріалів справи, трудова книжка позивача згоріла під час пожежі, яка відбулась 14 грудня 2015 року у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується актом про пожежу складеним інспектором Луцького міськрайонного відділу управління ДСНС України у Волинській області 14 грудня 2015 року.

Позивач вчиняв дії для підтвердження періодів роботи у Волинській обласній базі матеріально - технічного постачання Волинського об`єднання «Сільгосптехніка» з 27 січня 1983 року по 03 січня 1987 року та у Луцькому головного АТП 0201 об`єднання «Волиньагропромтранс» (ВАТ «Луцьке АТП 0201») з 04 січня 1987 року по 26 квітня 2002 року, однак оскільки підприємства ліквідовані та документи не збереглися підтвердити вказані періоди немає можливості.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звертався в Комунальну установу Луцький міський трудовий архів Луцької міської ради, Луцьку районну раду Волинської області (Відділ трудового архіву районної ради) та Державний архів Волинської області, однак згідно наданих відповідей вказаних установ від 18 грудня 2020 року № 302/1-12, від 15 березня 2021 року №17/06-15 та від 16 березня 2021 року за №212/01.25 відповідно, документи Головного АТП «Волиньтранссільгосптехніка», Волинського спеціалізованого автопідприємства «Транссільгосптехніка», Обласної бази Волинського обласного об`єднання «Сільгосптехніка», Луцького головного АТП 0201 об`єднання «Волиньагропромтранс», ВАТ «Луцьке АТП - 0201» в архівні установи на зберігання не надходили.

Рішення Виконавчого комітету Волинської обласної ради народних депутатів від 22 грудня 1986 року № 352 про створення спеціалізованих автотранспортних підприємств обласного виробничо-транспортного об`єднання «Волиньагропромтранс», яким підтверджується створення Луцького АТП 0201 на базі автотранспорту Волинської обласної бази матеріально-технічного постачання, оптово-плодоовочевого комбінату, Луцької автоколони Волинської спец автобази № 1, автотранспорту Волинського об`єднання консервної промисловості і управління харчової промисловості.

Луцьке автопідприємство 0201 було зареєстроване Виконавчим комітетом Луцької міської ради народних депутатів 29 липня 1997 року.

03 липня 1996 року Луцьке автопідприємство 0201 було реорганізоване шляхом перетворення у відкрите акціонерне товариство «Луцьке АТП 0201».

15 вересня 2006 року відкрите акціонерне товариство «Луцьке АТП 0201» () було ліквідоване у зв`язку з банкрутством на підставі ухвали Господарського суду Волинської області від 28 листопада 2005 року по справі № 7/118-Б.

Вказане підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, який виданий Головним управлінням статистики у Волинській області 11 березня 2021 року за №02.3-16/211 та листом Відділу реєстрації бізнесу Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради від 12 березня 2021 року, надісланими позивачу на його звернення.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкове державного соціального страхування форми ОК-5, вбачається, що роботодавцем, ВАТ «Луцьке АТП 0201» (код 05383997) сплачувалися страхові внески за період з січня 2000 року по квітень 2002 року.

На думку суду, відсутність документів по підприємству на зберіганні в архівних установах, не може позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу, який в свою чергу за відсутності трудової книжки та підтверджуючих документів підприємств, які ліквідовані, може бути зарахований на підставі показань свідків.

Суд вважає, що, в даному випадку, позивач не може бути позбавлений свого права на включення при обрахунку загального стажу періодів роботи у Волинській обласній базі матеріально - технічного постачання Волинського об`єднання «Сільгосптехніка» з 27 січня 1983 року по 30 травня 1983 року на посаді слюсаря, з 31 травня 1983 року по 03 січня 1987 року на посаді водія та у Луцькому головному АТП 0201 об`єднання «Волиньагрогіромтранс» (ВАТ «Луцьке АТП 0201») з 11 липня 1992 року по 31 грудня 1999 року на посаді водія, оскільки позивач вчинив всі необхідні для призначення пенсії дії та надав усі наявні документи для підтвердження вказаного стажу роботи.

Крім того, як уже зазначалося судом, позивач звертався до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про зарахування до стажу роботи спірного періоду на підставі показань свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В протоколі опитування свідків від 14 травня 2021 року №2 ГУ ПФУ у Волинській області, зазначено, розглянувши заяву ОСОБА_1 вважати встановленим стаж з 04 січня 1987 року по 25 листопада 1999 року - 12 років 07 місяців 21 день.

Разом з тим, як слідує з розрахунку стажу відповідачем зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 , зокрема, період роботи з 04 січня 1987 року по 10 липня 1992 року.

08 липня 2021 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою, зокрема, про виправлення вказаних недоліків та дорахування періоду роботи з 11 липня 1992 року по 25 листопада 1999 року до страхового стажу при призначенні пенсії за віком.

В листі від 23 липня 2021 року №6973-6982/Ж-02/8-0300/21 ГУ ПФУ у Волинській області вказано, що згідно з протоколом опитування свідків від 14 травня 2021 року №2 Комісією з питань встановлення стажу роботи показаннями свідків при ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення про встановлення періоду з 04 січня 1987 року по 25 листопада 1999 року. В зв`язку з тим, що згідно з нормами статті 26 Закону однією із умов призначення пенсії за віком є наявність у 2021 році не менше 28 років страхового стажу, при обчисленні стажу роботи, який дає право на пенсію спеціалістами управління зараховано період з 04 січня 1987 року по 10 липня 1992 року (до 28 років).

Суд вважає протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо не зарахування вцілому встановленого на підставі показань свідків періоду роботи, а зарахування лише частини такого періоду до 28 років страхового стажу, який дає право на призначення пенсії, оскільки Законом №1058-ІV не встановлено підстав для обмеження набутого страхового стажу роботи особи.

Разом з тим, в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , які були попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та давали показання під присягою, підтвердили роботу позивача у спірні періоди у Волинській обласній базі матеріально - технічного постачання Волинського об`єднання «Сільгосптехніка» та у Луцькому головному АТП 0201 об`єднання «Волиньагрогіромтранс» (ВАТ «Луцьке АТП 0201»).

З досліджених оригіналів трудових книжок ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , копії яких приєднані до матеріалів справи, встановлено наступне.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 23.07.1982 року 27 січня 1983 року прийнятий до Волинської обласної бази матеріально - технічного постачання Волинського об`єднання «Сільгосптехніка» тимчасово на час опалювального сезону грубником котельні, 27 квітня 1983 року переведений слюсарем 4 розряду, 31 травня 1983 року переведений водієм 3 класу, 03 січня 1987 року звільнений по п. 5 ст. 36 КЗпП УРСР по переводу в Головне АТП 0201; 04 січня 1987 року прийнятий до Луцького головного АТП 0201 об`єднання «Волиньагропромтранс» водієм 3 класу, 03 липня 1996 року Луцьке АТП 0201 реорганізоване шляхом перетворення у відкрите акціонерне товариство «Луцьке АТП 0201», 19 лютого 2002 року звільнений з роботи за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно трудової книжки від 18 вересня 1965 року 07 січня 1986 року прийнятий до Волинської обласної бази матеріально - технічного постачання Волинського об`єднання «Сільгосптехніка» водієм 2 класу, 03 січня 1987 року звільнений по п. 5 ст. 36 КЗпП УРСР по переводу в Головне АТП 0201; 04 січня 1987 року прийнятий до Луцького головного АТП 0201 об`єднання «Волиньагропромтранс» водієм 2 класу, 14 квітня 1987 року присвоєна кваліфікація водія 1 класу, 03 липня 1996 року Луцьке АТП 0201 реорганізоване шляхом перетворення у відкрите акціонерне товариство «Луцьке АТП 0201», 13 червня 2002 року звільнений з роботи за власним бажанням ст. 38 КЗпП України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 13 вересня 1976 року 12 листопада 1982 року прийнятий до Волинської обласної бази матеріально - технічного постачання Волинського об`єднання «Сільгосптехніка» водієм 1 класу; 12 травня 1984 року присвоєний 4 розряду суміжної професії - слюсаря, 03 січня 1987 року звільнений по п. 5 ст. 36 КЗпП УРСР по переводу в Головне АТП 0201; 04 січня 1987 року прийнятий до Луцького головного АТП 0201 об`єднання «Волиньагропромтранс» водієм 1 класу, 03 липня 1996 року Луцьке АТП 0201 реорганізоване шляхом перетворення у відкрите акціонерне товариство «Луцьке АТП 0201», 25 листопада 1999 року звільнений з роботи за власним бажанням ст. 38 КЗпП України; 03 квітня 2000 року прийнятий до ВАТ «Луцьке АТП 0201» водієм, 01 червня 2000 року звільнений з роботи за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Волинській області безпідставно не зарахувало до стажу ОСОБА_1 спірні періоди роботи з 27 січня 1983 року по 03 січня 1987 року та з 11 липня 1992 року по 31 грудня 1999 року до страхового стажу при призначенні пенсії за віком з 18 травня 2021 року.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України», пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України»).

Згідно з п.п.4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» №137-V 14 вересня 2006 року, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Згідно із частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Всупереч зазначеним положенням, відповідачем не доведено, що він діяв на підставі та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

З врахуванням встановлених обставин та на підставі аналізу норм законодавства, наведених вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення повністю.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 908,00 грн., сплачений згідно з квитанцією від 02 вересня 2021 року.

Щодо заявлених до відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 2000,00 грн, то суд приходить до таких висновків.

За правилами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частин п`ятої - сьомої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору про надання правової допомоги від 22 березня 2021 року № 22/03/21-1, акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги №22/03/21-1 від 22 березня 2021 року від 02 вересня 2021 року, рахунку-фактури №02/09/21-1 від 02 вересня 2021 року, квитанції від 02 вересня 2021 року, позивач сплатив адвокатському об`єднанню «Преміум Сервіс», адвокат Стасюк І.О., яка здійснює професійну діяльність відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ВЛ № 1043 від 31 липня 2020 року, кошти на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

При цьому, відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив щодо співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Суд дійшов висновку, що вказана в акті приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги №22/03/21-1 від 22 березня 2021 року від 02 вересня 2021 рок послуга у вигляді складання, формування позовної заяви (1,5 год. - 1500,00 грн.) пов`язана з розглядом справи та реально надана, а тому підлягає відшкодуванню. Проте, решта послуг відшкодуванню не підлягає, зокрема, послуга надання правової інформації, консультацій, роз`яснень охоплюються написанням позовної заяви.

На думку суду, враховуючи складність справи, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг та їх обсяг, а також заперечення відповідача, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в загальному розмірі 2408,00 грн., з них: судовий збір в сумі 908,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500,00 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 27 січня 1983 року по 03 січня 1987 року та з 11 липня 1992 року по 31 грудня 1999 року до страхового стажу при призначенні пенсії за віком з 18 травня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 з 18 травня 2021 року до страхового стажу періоди роботи у Волинській обласній базі матеріально - технічного постачання Волинського об`єднання «Сільгосптехніка» з 27 січня 1983 року по 30 травня 1983 року на посаді слюсаря, з 31 травня 1983 року по 03 січня 1987 року на посаді водія та у Луцькому головному АТП 0201 об`єднання «Волиньагрогіромтранс» (ВАТ «Луцьке АТП 0201») з 11 липня 1992 року по 31 грудня 1999 року на посаді водія.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код 13358826) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) судові витрати у розмірі 2408 (дві тисячі чотириста вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк

Повне судове рішення складено 18 жовтня 2021 року