Справа № 620/3659/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3659/21 Суддя першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови в зарахуванні до загального страхового стажу, що враховується при призначенні пенсії за віком, роботу на Петрівському крохмальному заводі з 22 грудня 1960 року по 08 січня 1962 року та роботу на МП «Тепличне господарство «Стром» з 11 липня 1991 року по 04 листопада 1993 року;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 17 лютого 2021 року про відмову в зарахуванні стажу за періоди роботи з 22 грудня 1960 року по 08 січня 1962 року та з 11 липня 1991 року по 04 листопада 1993 року згідно наданих документів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до загального стажу роботи термін роботи з 22 грудня 1960 року по 08 січня 1962 року на Петрівському крохмальному заводі та з 11 липня 1991 року по 04 листопада 1993 року на МП «Тепличне господарство «Стром» для виплати пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 2011 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року вказаний адміністративний позов задоволено частково:

- визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до загального страхового стажу, що враховується при призначенні пенсії за віком, період його роботи на Петрівському крохмальному заводі з 22 грудня 1960 року по 08 січня 1962 року та на МП «Тепличне господарство «Стром» з 11 липня 1991 року по 04 листопада 1993 року;

- скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 17 лютого 2021 року, оформлене протоколом № 92, про відмову ОСОБА_1 в зарахуванні до загального страхового стажу, що враховується при призначенні пенсії за віком, період його роботи на Петрівському крохмальному заводі з 22 грудня 1960 року по 08 січня 1962 року та на МП «Тепличне господарство «Стром» з 11 липня 1991 року по 04 листопада 1993 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період його роботи на Петрівському крохмальному заводі з 22 грудня 1960 року по 08 січня 1962 року та на МП «Тепличне господарство «Стром» з 11 липня 1991 року по 04 листопада 1993 року для виплати пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29 грудня 2020 року.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що записи у трудовій книжці ОСОБА_1 щодо роботи на Петрівському крохмальному заводі та на МП «Тепличне господарство «Стром» є неповними і зроблені без дотримання вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 5. Також відповідач просить врахувати, що позивач не надав уточнюючих довідок чи інших документів про роботу в періоди з 22 грудня 1960 року по 08 січня 1962 року та з 11 липня 1991 року по 04 листопада 1993 року. Додатково скаржник наголосив на тому, що періоди страхового стажу можуть бути підтверджені показами двох свідків лише в тому випадку, якщо їх опитування здійснюють безпосередньо територіальні органи Пенсійного фонду України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що згідно з правовою позицією Верховного Суду певні недоліки в заповнені записів у трудовій книжці не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Також ОСОБА_1 просить врахувати, що чинне законодавство не вимагає проведення опитування свідків саме органами Пенсійного фонду України, а відповідач, приймаючи заяву про перерахунок пенсії разом із нотаріально засвідченими поясненнями свідків, не повідомив про необхідність їх особистого опитування та не призначав дату розгляду відповідного питання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач 25 та 30 вересня 2020 року звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявами про зарахування до загального страхового стажу періодів роботи на Петрівському крохмальному заводі з 22 грудня 1960 року по 08 січня 1962 року та на МП «Тепличне господарство «Стром» з 11 липня 1991 року по 04 листопада 1993 року.

Листами від 27 жовтня 2020 року № 3966-4181/Ц-02/8-2500/20 та від 29 жовтня 2020 року № 28112-26218/Ц-03/8-2800/20 відповідач відмовив у зарахуванні до загального страхового стажу вказаних періодів роботи з тих підстав, що записи в трудову книжку внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та роз`яснив позивачу право на підтвердження страхового стажу на підставі показань свідків.

ОСОБА_1 29 грудня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про підтвердження трудового стажу на підставі показів двох свідків та надав відповідний пакет документів.

Листом від 28 січня 2021 року № 519-6192/Ц-02/8-2500/21 відповідач запропонував з питання підтвердження трудового стажу на підставі показань свідків звернутися до відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та повернув позивачу надіслані документи.

Позивач 09 лютого 2021 року звернувся з відповідною заявою до відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про зарахування до загального страхового стажу період його роботи на Петрівському крохмальному заводі з 22 грудня 1960 року по 08 січня 1962 року та на МП «Тепличне господарство «Стром» з 11 липня 1991 року по 04 листопада 1993 року з врахуванням показань свідків та здійснити перерахунок пенсії з 06 грудня 2011 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 17 лютого 2021 року позивачу було відмолено у зарахуванні до загального страхового стажу вказаних періодів роботи згідно з наданих документів з посиланням на те, що опитування свідків здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Не погоджуючи із такими діями та рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що запис в трудовій книжці позивача про його роботу робочим на Петрівському крохмальному заводі з 22 грудня 1960 року по 08 січня 1962 року містить недоліки, оскільки не зазначені дата і номер наказу про прийняття на роботу та дата і номер наказу звільнення його з роботи (містить лише посилання на табель та відомості). Однак суд першої інстанції врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. У свою чергу запис трудової книжки позивача про його роботу з 11 липня 1991 року по 04 листопада 1993 року робітником тепличного господарства на МП «Тепличне господарство «Стром» суд першої інстанції визнав такими, що виконані чітко, зрозуміло, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити наказів, на підставі яких вони внесені, підпис уповноваженої особи та печатку підприємства.

Також суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_1 надав відповідачу заяву про підтвердження трудового стажу на підставі показів свідків та відповідний пакет документів, зокрема, архівну довідку Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області від 02 жовтня 2020 року № Ц-1170, в якій вказано про наявність в архівному фонді ТОВ «Петрівський крохмально-паточний комбінат» наказів з особового складу та основної діяльності лише за 1966, 1968, 1974, 1978-1979 та подальші роки, а також про відсутність можливості надати інформацію щодо позивача за період з 1960 по 1962 роки; довідка Державного архіву Чернігівської області від 26.10.2020, довідку Трудового архіву архівного відділу Чернігівської міської ради від 06 жовтня 2020 року № 1505/17.1-12; заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (які працювали разом з позивачем на МП «Тепличне господарство «Стром»), що посвідчені приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Р.О., копії їх паспортів та трудових книжок; заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , (які працювали разом з позивачем на Петрівському крохмальному заводі), посвідчені Старостою Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області Деркач М. Ф. , копії їх паспортів та трудових книжок.

Суд першої інстанції визнав необґрунтованим висновок відповідача про недостатність таких документів та необхідність опитування свідків саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Колегія суддів в цілому погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності з 01 січня 2004 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 24 вказаного Закону у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» спірні правовідносини регулював Закон України «Про пенсійне забезпечення».

Положеннями ч. 1 ст. 56 вказаного Закону було передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За правилами п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Перевіряючи обґрунтованість висновку Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про те, що записи у трудовій книжці ОСОБА_1 містяться неправильні чи неточні записи та, відповідно, про те, що для підтвердження страхового стажу позивачу необхідно надати додаткові документи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У трудовій книжці ОСОБА_1 міститься запис про те, що 22 грудня 1960 року він прийнятий на Петрівський крохмальний завод поденним робочим, а 08 січня 1962 року - звільнений за власним бажанням. Вказані записи були внесені на підставі табеля та розрахункових відомостей.

Відповідач наполягає на тому, що вказаний запис не відповідає вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58), адже не містить посилання на номер і дату наказів про прийняття на роботу та про звільнення з роботи.

Надаючи оцінку зазначеним доводам Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, колегія суддів враховує, що відповідні записи були внесені до трудової книжки ОСОБА_1 22 грудня 1960 року та 08 січня 1962 року, в той час як Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, на яку посилається відповідач, була затверджена лише у 1993 році.

Доводів та доказів, які б вказували на те, що записи у трудовій книжці позивача про прийняття на роботу та звільнення з Петрівського крохмального заводу не відповідали вимогам законодавства, чинного на час їх внесення, відповідачем не наведено.

Також колегія суддів враховує, що за змістом п. 3 Порядку № 637 потреба у підтвердженні трудового стажу іншими документами виникає саме у разі виявлення неправильних чи неточних записів саме про періоди роботи.

Водночас відповідачем не наведено обставин (окрім посилання на відсутність даних про реквізити наказів), які б свідчили, що запис про період роботи позивача на Петрівському крохмальному заводі є неправильним чи неточним, або ж обставин, які б ставили під сумнів правильність чи точність відомостей про роботу ОСОБА_1 , занесених до трудової книжки.

За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованою вимогу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо необхідності підтвердження періоду роботи ОСОБА_1 22 грудня 1960 року та 08 січня 1962 року на Петрівському крохмальному заводі додатковими документами.

Дослідивши записи у трудовій книжці позивача про роботу на МП «Тепличне господарство «Стром» з 11 липня 1991 року по 04 листопада 1993 року, колегія суддів встановила, що вони містять посилання на дати і номери наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи.

Водночас запис про дату видачі наказу від 04 листопада 1993 року № 15 про звільнення ОСОБА_1 з роботи містить виправлення у зазначенні місяця, в якому такий наказ видано.

Згідно з п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п.п. 2.6, 2.8 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Згідно з витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань МП «Тепличне господарство «Стром» на цей час припинено.

Також позивач надав довідки архівного відділу Трудового архіву Чернігівської міської ради від 06 жовтня 2020 року № 1505/17.1-12 та Державного архіву Чернігівської області від 26 жовтня 2020 року № Ц-2122, Ц-2123 документи МП «Тепличне господарство «Стром» на зберігання не надходили, а відомості про місце їх зберігання відсутні.

За таких обставин ОСОБА_1 позбавлений можливості надати додаткові документи, які б підтверджували правильність запису щодо дати видачі наказу про його звільнення з МП «Тепличне господарство «Стром».

Водночас колегія суддів враховує, що такий запис (наказ № 15 від 04 листопада 1993 року) хоч і містить виправлення, проте відповідає даті внесення до трудової книжки позивача запису про звільнення з МП «Тепличне господарство «Стром», а саме - 04 листопада 1993 року.

Отже, записи у трудовій книжці ОСОБА_1 щодо періодів роботи на МП «Тепличне господарство «Стром» не містять суперечливих відомостей, а має місце виключно нечіткий запис у частині вказівки на місяць видачі наказу про звільнення.

Також колегія суддів враховує, що позивач надав нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які працювали разом з позивачем на МП «Тепличне господарство «Стром», а також копії їх паспортів та трудових книжок.

Відповідно до п. 18 Порядку 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Разом з тим зазначені особи ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) були звільнені з МП «Тепличне господарство «Стром» 20 листопада 1992 року, у зв`язку з чим не можуть підтвердити факт роботи позивача на вказаному підприємстві саме до 04 листопада 1993 року, у зв`язку з чим обставини розгляду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області заяв про підтвердження стажу роботи показами свідків судом апеляційної інстанції не перевіряються як такі, що не впливають на предмет доказування у справі.

Водночас наявні у трудовій книжці ОСОБА_1 записи про період роботи на МП «Тепличне господарство «Стром» колегія суддів вважає достатніми для підтвердження страхового стажу. У свою чергу нечіткість виконання запису щодо дати видачі наказу про звільнення (в частині зазначення місяця), за умови, що його дата відповідає даті внесення відповідного запису до трудової книжки ОСОБА_1 сама по собі не є достатньою підставою для відмови в зарахуванні всього періоду роботи на МП «Тепличне господарство «Стром» до страхового стажу.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що сумніви Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в правильності зазначення дати звільнення були необґрунтованими, а рішення про відмову у включенні періоду роботи з 11 липня 1991 року по 04 листопада 1993 року до загального трудового стажу - незаконним.

Отже, рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є в цілому законним і обґрунтованим.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

В.В. Файдюк