Справа № 340/5753/20
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2021 року м. Дніпросправа № 340/5753/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року (головуючий суддя Хилько Л.І.)

у справі № 340/5753/20

за позовом приватного акціонерного товариства «Міжнародна акціонерна авіаційна компанія «УРГА»

до Головного управління ДПС у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Міжнародна акціонерна авіаційна компанія «УРГА» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (т.6, а.с.96-97), просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.12.2020 № 3 та № 3.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування, відповідач вийшов за межі (перевищив) свої повноважень та окрім перевірки з вказаного питання почав здійснювати перевірку діяльності МААК «УРГА» на дотримання авіаційного законодавства в частині наявності відповідних сертифікацій повітряних суден, компонентів та обладнання, запасних частин, що не відноситься до компетенції відповідача. Також, позивач вважає, що відповідач вийшов за межі своїх повноважень при здійсненні перевірки з грудня 2018 року. В свою чергу, уповноваженим органом з питань цивільної авіації є Державна авіаційна служба України і саме до її компетенції відносяться питання перевірки МААК «УРГА» на додержання норм Повітряного кодексу України та інших нормативних актів авіаційного законодавства. МААК «УРГА» не було допущено порушень податкового законодавства, господарські операції з контрагентом мали реальний характер, оформлені належними первинними документами та в повному обсязі відображені в бухгалтерському і податковому обліках. У МААК «УРГА» є відповідна та реальна база для виконання відповідних правочинів та є господарська мета у цих правочинах. У періоді, який перевірявся, МААК «УРГА» формувала свій податковий кредит у відповідності із вимогами чинного на час вчинення господарських правовідносин законодавства і не може нести відповідальність за дії своїх контрагентів.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 адміністративний позов задоволено.

Суд встановив, що виходячи зі специфіки укладених між позивачем та його контрагентами договорів, як предмета господарських операцій, надані позивачем документи є достатнім доказом підтвердження фактичного виконання зазначених вище господарських операцій. З наданих позивачем первинних документів можливо встановити суть та зміст господарських операцій, вказані документи підтверджують фактичне здійснення господарської діяльності підприємства. Відповідачем не встановлено і не доведено, що фактичне виконання договорів не підтверджено належними та допустимими доказами, договори містять ознаки фіктивності (вчинених без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставини, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідачем наведені обставини, зафіксовані в акті перевірки. Відповідач зазначає, що позивачем не надано до перевірки оформлених дозвільних документів на авіаційне обладнання, запасні частини, іншу продукцію авіаційного призначення для повітряних суден цивільної авіації, відображених, як придбані у контрагентів постачальників ТОВ «ВІКАДО», ТОВ «КОНТИНЕТ-АВІА», ТОВ «ТЕХАВІА» (сертифікати типу, обмежений сертифікат типу, свідоцтво про схвалення або схвальний лист, відповідна ідентифікація виробу) відповідно до Повітряного кодексу України та Авіаційних правил України. За відсутності реально здійснених операцій з постачання товарів (авіаційне обладнання, запасні частини, іншу продукцію авіаційного призначення для повітряних суден цивільної авіації, послуг з ремонту та технічного обслуговування авіаційного обладнання) контрагентами-постачальниками ТОВ «ВІКАДО», ТОВ «КОНТИНЕТ-АВІА» та ТОВ «ТЕХАВІА» в грудні 2018 року, січні 2019 року, травні- жовтні 2019 року, березні 2020 року, квітні 202 року, серпні 2020 року, ПрАТ «МААК «УРГА» неправомірно віднесено до декларацій з податку на додану вартість за грудень 2018, січень 2019 року, травень-жовтень 2019 року, березень 2020 року, квітень 2020 року, серпень 2020 року суми податкового кредиту по взаємовідносинах з вищезазначеними підприємствами, що свідчить про недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість за відповідні періоди.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданих суду відзиву на апеляційну скаргу та додаткових пояснень позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Відповідачем також подані додаткові пояснення по господарським взаємовідносинам з контрагентами ТОВ «ВІКАДО», ТОВ «КОНТИНЕТ-АВІА» та ТОВ «ТЕХАВІА».

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач приватне акціонерне товариство «Міжнародна акціонерна авіаційна компанія «УРГА» зареєстроване як юридична особа 21.08.1993, видом діяльності якої є: пасажирський авіаційний транспорт; ремонт і технічне обслуговування повітряних і космічних літальних апаратів; вантажний авіаційний транспорт; допоміжне обслуговування авіаційного транспорту.

Відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «МААК «УРГА» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2020 у податковій декларації з податку на додану вартість від 21.09.2020 № від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування, за результатами якої складено акт від 19.11.2020 №374/11-28-07-03/14372024.

Перевіркою встановлено порушення пп. «а» п. 198.1 ст. 198, абз.1-3 п. 198.2, абзаців абз.1-2 п. 198.3 і абз.3 п. 198.6 ст. 198, та абз.2-3 п. 201.10 ст. 201., п. 200.1, п. 200.4, ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого контролюючим органом зменшено податок на додану вартість, заявлений до бюджетного відшкодування в сумі - 1369788,0 грн. та зменшено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (показник рядка 21 Декларації), на суму 14315,0 грн.

До таких висновків контролюючий орган дійшов внаслідок дослідження взаємовідносин позивача з контрагентами ТОВ «ВІКАДО», ТОВ «КОНТИНЕТ-АВІА», ТОВ «ТЕХАВІА» в межах укладених договорів постачання авіаційного обладнання, запасних частин, іншої продукції авіаційного призначення для повітряних суден цивільної авіації. Враховуючи податкову інформацію, що міститься в інформаційних базах ДПС, податковий орган зазначив, що здійснення господарських операцій з постачання робіт з ремонту та технічного обслуговування авіаційного обладнання, комплектуючих, запчастин до ПС без наявності працівників, придбання супутніх товарів, послуг, відсутністю факту (джерела) законного введення спірного товару в обіг та/або реального задекларованого виробництва, ненадання документів щодо транспортування товару, дозвільних документів на товар (сертифікатів типу, обмежений сертифікат типу, свідоцтво про схвалення або схвальний лист, відповідна ідентифікація виробу тощо) свідчить про нереальність задекларованих позивачем господарських операцій із зазначеними контрагентами-постачальниками.

Враховуючи, що господарські операції між позивачем та контрагентами-постачальниками ТОВ «ВІКАДО», ТОВ «КОНТИНЕТ-АВІА», ТОВ «ТЕХАВІА» в грудні 2018, січні 2019, травні-жовтні 2019, березні 2020, квітні 2020, серпні 2020 року не відбулися у дійсності, позивачем завищено суму податкового кредиту з ПДВ за вищевказані періоди на 1384103 грн.

В свою чергу, завищення суму податкового кредиту (рядки 10.1 та 17 Декларацій за грудень 2018, січень 2019, травень-жовтень 2019, березень 2020, квітень 2020, серпень 2020) на загальну суму 1384103,0 грн., призвело:

до завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 Декларацій за грудень 2018, січень 2019, травень-жовтень 2019, березень 2020, квітень 2020, серпень 2020) на загальну суму 1 384 103,0 грн.;

до завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню, в Деклараціях за грудень 2018, січень 2019, червень-жовтень 2019, квітень 2020, серпень 2020 (рядок 20.2.1 Декларацій) на суму 1 369 788,0 грн., в т.ч.: грудень 2018 на суму 215736,0 грн., січень 2019 на суму 20478,0 грн., за червень 2019 на суму 133297,0 грн., липень 2019 на суму 198848,0 грн., серпень 2019 на суму 171316,0 грн., вересень 2019 на суму 211702,0 грн., жовтень 2019 на суму 125951,0 грн., квітень 2020 на суму 107785,0 грн., серпень 2020 на суму 184675,0 грн.;

до завищення показника рядка 21 Декларації за серпень 2020 року на 14315,0 грн. за рахунок зменшення залишків від`ємного значення після бюджетного відшкодування за наступні періоди: січень 2019 на суму 390,0 грн., травень 2019 на суму 1497,0 грн., липень 2019 на суму 8763,0 грн., вересень 2019 на суму 1835,0 грн., за березень 2019 на суму 1830,0 грн..

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

- № 3 від 09.12.2020, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1 369 788,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 684 894,00 грн.;

- № 3 від 09.12.2020, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 14315,00 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

За визначенням, наведеним в пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції підлягає з`ясуванню, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. «а» п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

У відповідності до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За правилами п.200.4 ст.200 ПК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статті 198 Податкового кодексу України.

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг (пп. «а» п.198.1 ст.198 ПК України).

У відповідності до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому згідно з п.201.8 ст.201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до положень статей 183 та 184 ПК України особа як платник ПДВ підлягає реєстрації шляхом внесення відповідного запису до реєстру платників; реєстрація особи як платника ПДВ діє до дати її анулювання.

З матеріалів справи судом щодо взаємовідносин позивача з переліченими вище контрагентами встановлено таке.

Між позивачем (Покупець) та ТОВ «ВІКАДО» (Постачальник) укладений договір поставки авіаційного обладнання від 06.05.2015 № 01/05, предметом якого є поставка товару - авіаційного обладнання, найменування, одиниці виміру, кількість і ціна якого зазначається в підписаних та скріплених печатками з обох Сторін Протоколами узгодження ціни, що є невід`ємними частинами даного Договору (п.2.2. Договору).

Пунктом 3.1. Договору встановлений строк і порядок платежів, а саме: оплата товару здійснюється на підставі рахунків, виставлених Постачальником, шляхом перерахування коштів на поточний розрахунковий рахунок Постачальника, в такому порядку: 50 % вартості товару предоплата та залишок 50% вартості товару не пізніше 5 робочих днів з моменту відвантаження товару з підписанням видаткової накладної.

Умови поставки згідно п. 4.1., 4.2. Договору - FCA м. Київ, відвантаження на базі Постачальника (м. Київ), з оформленням видаткової накладної.

На підтвердження виконання означеного договору позивач надав контролюючому органу до перевірки протоколи узгодження договірної ціни, рахунки на оплату, банківські виписки, видаткові накладні.

Відповідно до вказаних документів позивачеві поставлений товар: ремонтно-груповий комплект повітряного гвинта АВ-72 -2 шт; електроколектор 24.09.03.000 - шт.; вогнегасник УБШ 1-2-1 заряджений - 2 шт; комплект блискавкозахисту носового обтічника - 2 шт; лист дюралевий захисний; тример елерона -2 шт.; сервокомпенсатор елерона - 2 шт; вогнегасник ручний (заряджений водою) ОР 1-2.0-20-30; вогнегасник ручний (заряджений хладоном 114В2) ОР 1-2.0-20.30; повітряний гвинт - 2 шт.; радіатор - 2 шт.

У відповідності з умовами договору транспортування товару здійснювалось позивачем шляхом самовивозу власними транспортними засобами із залученням працюючих в ПрАТ «МААК «УРГА» водіїв, про що свідчать документи, що підтверджують перебування у власності ПрАТ «МААК «УРГА» транспортних засобів, наявність у штаті позивача водіїв, які здійснюють перевезення товару, подорожні листи по маршрутах із зазначенням пункту призначення та акти приймання-передачі товару.

Отриманий товар передавався на склад ПрАТ «МААК «УРГА», видавався зі складу на відповідне повітряне судно або відповідній службі (підзвітному працівнику) ПрАТ «МААК «УРГА».

Також, 06.05.2015 між позивачем (замовник) та ТОВ «ВІКАДО» (виконавець) укладений договір на виконання робіт № 82/Р-2015, згідно пункту 1.1 якого виконавець за дорученням ПрАТ «МААК «УРГА» забезпечує виконання комплексу технічних заходів та робіт, а саме: ремонт, технічне обслуговування (ТО) та подовження термінів служби авіаційної техніки, агрегатів, обладнання та систем літаків, у відповідності до Протоколів узгодження договірної ціни, які є невід`ємною частиною цього договору, а замовник в свою чергу оплачує та приймає своєчасно та якісно виконанні виконавцем роботи.

Для виконання умов договору виконавець може залучати субпідрядні організації, залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи (п. 1.2 Договору).

Згідно п. 3.1 договору вартість робіт та порядок оплати, зазначається у Протоколі узгодження договірної ціни, який підписується обома Сторонами та скріплюється печатками Сторін є його невід`ємною частиною .

Доставка обладнання на базу Виконавця та вивіз його з бази Виконавця виконується за рахунок та власними силами Замовника (п. 2.2. Договору).

Відповідно до пункту 4.3. Договору замовник доставляє на базу виконавця ремонтопридатне обладнання, що підлягає ремонту та/або заміні, ТО тощо, в тарі та упаковці передбаченій в існуючій технічній документації з вкладеними паспортами та етикетками та передає його по Акту приймання-передачі виконавцю.

Замовник підписує Акт виконаних робіт впродовж 7 робочих днів з моменту отримання відремонтованого обладнання (п.4.4 договору).

Замовник приймає від виконавця по Акту прийому-передачі відремонтоване обладнання не пізніше 7 днів з моменту одержання повідомлення про готовність робіт, згідно умов цього Договору (п.4.5 договору).

Отже, відповідно до умов вказаного договору позивач власними силами доставляє на базу виконавця ремонтопридатне обладнання та передає його виконавцю на підставі акту приймання-передачі. Виконавець ремонтує обладнання, при цьому має право залучати субпідрядні організації для ремонту та після ремонту обладнання сповіщає замовника про готовність обладнання. Замовник власними силами з бази виконавця забирає обладнання у виконавця та доставляє його на свою базу з оформленням акту приймання-передачі обладнання. Про прийняття належно виконаних робіт, між сторонами за цим договором оформлюється акт приймання-передачі виконаних робіт.

На підтвердження виконання означеного договору позивач надав контролюючому органу до перевірки акти приймання-передачі обладнання на ремонт та з ремонту, подорожні листи по маршрутам з зазначенням пункту призначення, акти приймання-передачі виконаних робіт, банківські виписки по рахунку, рахунки-фактури.

З приводу взаємовідносин позивача з ТОВ «ВІКАДО» контролюючим органом в акті перевірки зазначено, що аналізом даних ЄРПН та декларації з ПДВ не встановлено декларування ТОВ «ВІКАДО» отримання послуг оренди/суборенди виробничих приміщень та спеціального обладнання для здійснення ремонтних робіт та технічного обслуговування авіаційного обладнання. В перевіряємому періоді підприємством задекларовані послуги лише у вересні-жовтні 2019, березні 2020 року на загальну суму транспортування 14,4тис.грн.

Відсутність таких витрат є свідченням фактичної неможливості здійснення даним суб`єктом господарювання господарської діяльності з виконання ремонтних робіт та технічного обслуговування авіаційного обладнання 5-ма працівниками.

Дослідивши подані позивачем документи, відповідач встановив, що ремонт обладнання здійснювалось на ДП «Завод 410 ЦА» (код 1128297), разом з тим аналізом Єдиного реєстру податкових накладних не виявлено зареєстрованих ДП «Завод 410 ЦА» податкових накладних на постачання на адресу ТОВ «ВІКАДО» робіт з капітального ремонту воздухоповітряних радіаторів 1639А, а також, на поставку тримера №24-3705-0 та сервокомпенсатора №24-3704-0-2.

Стосовно наданих ПрАТ «МААК «УРГА» до перевірки документів, що стосуються авіаційного обладнання, відображеного як придбане у ТОВ «ВІКАДО», відповідачем вказано, що ПрАТ «МААК «УРГА» не надано до перевірки будь-яких документів, які ідентифікують відображені як придбані у ТОВ «ВІКАДО» вогнегасники УБШ 1-2-1 заряджені в кількості 2 шт. (податкові накладні від 26.06.2019 №26, від 10.07.2019 №2, видаткова накладна від 10.08.2020 №РН0000027), комплект блискавкозахисту носового обтічника, лист дюралевий захисний (податкові накладні від 13.08.2019 №7, №8, видаткові накладні від 15.08.2020 №РН-0000025 та РН-0000026 відповідно), ремонтно-груповий комплект повітряного гвинта АВ-72 (податкова накладна від 17.09.2019 №4, видаткова накладна від 18.12.2019 №РН-0000042).

ТОВ «ВІКАДО» не є виробником, імпортером авіаційного обладнання, задекларованого як поставлене на адресу ПрАТ «МААК «УРГА» у липні, серпні, вересні 2019, серпні 2020 року. Ланцюг постачання ідентифікованого товару на адресу ПрАТ «МААК «УРГА» не просліджується.

Між позивачем (Покупець) та ТОВ «ТЕХАВІА» (Постачальник) укладений договір поставки авіаційного обладнання від 02.10.2017 № 09/08/17-У, предметом якого є поставка авіаційного обладнання (авіаційні запобіжники, інерційні датчики УА-28А-14 та ін.) для повітряних суден цивільної авіації. Товар поставляється за замовленням покупця окремими партіями за цінами, в асортименті та кількості, що зазначаються в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору. Покупець зобов`язується приймати товар та сплачувати його на встановлених договором умовах.

Згідно пункту 1.2 договору загальний обсяг та асортимент товару, що поставляється, визначається кількістю та асортиментом (номенклатурою) товару, поставленого окремими партіями за всіма Специфікаціями відповідно до умов договору протягом його дії.

Згідно п.3.2 договору покупець здійснює оплату ціни товару шляхом банківського переказу на розрахунковий рахунок постачальника згідно виставлених рахунків-фактур у такому порядку: покупець сплачує постачальнику предоплату у розмірі 20 % від ціни товару протягом 5 робочих днів з моменту отримання рахунку покупцем; покупець сплачує постачальнику інші 80% від ціни товару протягом 5 робочих днів з моменту отримання товару.

Умови поставки (п. 5.2 договору) передбачають відвантаження товару зі складу постачальника в м. Києві.

На виконання умов цього договору транспортування товару здійснювалось позивачем шляхом самовивозу - власними транспортними засобами із залученням працюючих в ПрАТ «МААК «УРГА» водіїв та із залученням перевізника «Нова Пошта» для перевезення невеликого (негабаритного) товару (розхідного матеріалу), що підтверджено поданими позивачем контролюючому органу до перевірки документами: подорожніми листами по маршрутам з зазначенням пункту призначення та актами приймання-передачі товару, експрес накладними «Нова Пошта».

Також з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивачем до перевірки надавались виписки по рахунку, рахунки-фактури, податкові накладні, видаткові накладні по взаємовідносинах з ТОВ «ТЕХАВІА».

Отриманий позивачем товар передавався на склад ПрАТ «МААК «УРГА» і видавався зі складу на відповідне повітряне судно або відповідній службі (підзвітному працівнику) ПрАТ «МААК «УРГА».

З приводу взаємовідносин позивача з ТОВ «ТЕХАВІА» контролюючим органом в акті перевірки зазначено, що аналізом даних ЄРПН та декларації з ПДВ не встановлено декларування ТОВ «ТЕХАВІА» отримання послуг оренди/суборенди складських приміщень, транспортування, послуг оренди транспортних засобів, зберігання товарів, водо-, теплопостачання. Відсутність таких витрат є свідченням фактичної неможливості здійснення господарської діяльності даним суб`єктом господарювання.

Згідно даних ЄРПН не встановлено зареєстрованих податкових накладних за весь період діяльності ТОВ «ТЕХАВІА» на придбання авіаційного обладнання, комплектуючих, відображених як реалізовані на адресу ПрАТ «МААК «УРГА» в грудні 2018 року, січні 2019 року, травні-жовтні 2019 року, березні 2020 року, серпні 2020 року.

Проведеним моніторингом інформації Єдиного реєстру податкових накладних не підтверджено можливість здійснення ТОВ «ТЕХАВІА» господарських операцій з ідентифікованим товаром (авіаційне обладнання) у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва.

За відсутності фактичного придбання ТОВ «ТЕХАВІА» ідентифікованого товару (авіаційного обладнання), відсутнє його подальше постачання на адресу ПрАТ «МААК «УРГА».

Між позивачем (Покупець) та ТОВ «КОНТИНЕТ-АВІА» (Постачальник) укладений договір поставки авіаційного обладнання від 12.10.2017 № 147/Р-2017-У, за умовами якого постачальник зобов`язувався протягом дії договору постачати покупцю авіаційне обладнання, запасні частини, іншу продукцію авіаційного призначення для повітряних суден цивільної авіації за замовленнями покупця окремими партіями за цінами, в асортименті та кількості, що зазначаються в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Договору. Покупець зобов`язувався приймати товар та сплачувати його на встановлених договором умовах.

Згідно п.1.2 договору загальний обсяг та асортимент товару, що поставляється, визначається кількістю та асортиментом (номенклатурою) товару, поставленого окремими партіями за всіма Специфікаціями відповідно до умов договору протягом його дії.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що покупець здійснює оплату ціни товару шляхом банківського переказу на рахунок постачальника згідно виставлених відповідно до Специфікацій рахунків на оплату у порядку, закріпленому у відповідних Специфікаціях на кожну партію Товару окремо.

Згідно укладених між сторонами за договором специфікацій товар поставлявся покупцю на умовах 100% попередньої оплати (пункт 3 Специфікацій до Договору).

Умови поставки (п. 6.2 договору) передбачають, що відвантаження товару здійснюється зі складу постачальника в м. Харкові.

На виконання умов цього договору транспортування товару здійснювалось позивачем шляхом самовивозу - власними транспортними засобами із залученням працюючих в ПрАТ «МААК «УРГА» водіїв та із залученням перевізника «Нова Пошта» для перевезення невеликого (негабаритного) товару (розхідного матеріалу), що підтверджено поданими позивачем контролюючому органу до перевірки документами: подорожніми листами по маршрутам з зазначенням пункту призначення та актами приймання-передачі товару, експрес накладними «Нова Пошта».

Також з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивачем до перевірки надавались виписки по рахунку, рахунки-фактури, податкові накладні, видаткові накладні по взаємовідносинах з ТОВ «КОНТИНЕТ-АВІА».

Отриманий позивачем товар передавався на склад ПрАТ «МААК «УРГА» і видавався зі складу на відповідне повітряне судно або відповідній службі (підзвітному працівнику) ПрАТ «МААК «УРГА».

Стосовно взаємовідносин позивача та його контрагента-постачальника ТОВ «КОНТИНЕНТ-АВІА» контролюючим органом перевіркою встановлено, що ПрАТ «МААК «УРГА» не надано до перевірки будь-яких документів, які ідентифікують відображене як придбане у ТОВ «КОНТИНЕНТ-АВІА» в грудні 2018, січні, травні, липні-жовтні 2019, березні-квітні, серпні 2020 року авіаційне обладнання та запчастин.

ПрАТ «МААК «УРГА» надано до перевірки копії чеків ТОВ «НОВА ПОШТА» щодо транспортування обладнання та комплектуючих від ТОВ«КОНТИНЕНТ-АВІА» від 17.08.2020, від 21.08.2020. Документів щодо транспортування інших товарів, відображених як придбані у ТОВ «КОНТИНЕНТ-АВІА» в перевіряємому періоді до перевірки не надано, внаслідок чого відповідач зазначив про не підтвердження факту переміщення ідентифікованих товарів від контрагента-постачальника ТОВ «КОНТИНЕНТ-АВІА» на адресу ПрАТ «МААК «УРГА».

Проведеним моніторингом інформації Єдиного реєстру податкових накладних не підтверджено можливість фактичного придбання ТОВ «КОНТИНЕНТ-АВІА» ідентифікованого товару (авіаційного обладнання, комплектуючих, запчастин) у контрагентів по ланцюгу постачання, тому відсутнє його подальше постачання на адресу ПрАТ «МААК «УРГА».

Надані ПрАТ «МААК «УРГА» первинні документи не опосередковувалися реальним рухом активів між ПрАТ «МААК «УРГА» та ТОВ «КОНТИНЕНТ-АВІА».

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками відповідача.

В результаті дослідження документів, якими позивач підтверджує факт здійснення господарських операцій з поставки товару з вказаними вище контрагентами постачальниками ТОВ «КОНТИНЕТ-АВІА», ТОВ «ТЕХАВІА» та поставки товару і виконання робіт з ТОВ «ВІКАДО», суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що ці документи є первинними в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» і є достатніми доказами для підтвердження реальності господарських операції з поставки товару, виконання робіт, руху активів у процесі здійснення господарських операцій та зміни у власному капіталі позивача.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатись зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також у п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Первинні документи фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному місяці, в якому вони були здійснені.

Виходячи зі специфіки та умов укладених позивачем з його контрагентами договорів, надані позивачем документи в їх сукупності є достатнім доказом підтвердження фактичного виконання зазначених вище господарських операцій. В наданих позивачем первинних документів визначено суть та зміст відповідних господарських операцій, вказані документи підтверджують фактичне отримання обумовленого договорами товару і ремонтних робіт та використання їх у власній господарської діяльності підприємства.

За встановлених судом обставин перевезення придбаного позивачем товару здійснювалося ним власними автомобілями, а також через компанію «Нова Пошта» за рахунок постачальника, що не суперечить нормам чинного законодавства України та умовам укладених договорів.

Відповідно до наданих позивачем документів, які були предметом дослідження контролюючим органом (експрес накладні, подорожні листи), ТОВ «КОНТИНЕТ-АВІА», ТОВ «ТЕХАВІА» здійснювали поставку товару позивачеві за їх рахунок із залученням перевізника - компанії «Нова Пошта» чи самовивозом ПрАТ «МААК «УРГА», а поставка товару від ТОВ «ВІКАДО» здійснювалася ПрАТ «МААК «УРГА» власними силами, що не суперечить нормам чинного законодавства України та умовам укладених договорів

Про можливість здійснення ПрАТ «МААК «УРГА» перевезення придбаного ним товару свідчить той факт, що підприємством має у власності 11 (одинадцять) транспортних засобів, що підтверджується відповіддю Регіонального сервісного центру ГЦС МВС у Кіровоградській області від 22.10.2020 № 31/11-1205 з інформацією про зареєстровані транспортні засоби за ПрАТ «МААК «УРГА» та їх переліку. В ПрАТ «МААК «УРГА» працюють у штаті 6 водіїв, які здійснюють транспортування необхідного ПрАТ «МААК «УРГА» товару в будь-якому напрямку (довідка з відділу кадрів).

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом в ході перевірки також встановлено, що подані позивачем первинні бухгалтерські документи по господарським операціям з вказаними контрагентами за змістом відповідають зареєстрованим податковим накладним.

Доказів порушень відображення вищевказаної господарської операції в бухгалтерському та податковому обліку товариства матеріали справи не містять.

Відповідачем в ході проведення перевірки не наведені та не встановлені обставини, які б свідчили про невідповідність господарських операцій з поставки товару, виконання робіт меті та задачам діяльності позивача, або що реалізація вказаних операцій не обумовлена розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

На час здійснення господарської операції з позивачем його контрагенти ТОВ «ВІКАДО», ТОВ «КОНТИНЕТ-АВІА», ТОВ «ТЕХАВІА» мали статус юридичної особи, платника податку на додану вартість, що свідчить про наявність у них спеціальної податкової правосуб`єктності.

Виписані ТОВ «ВІКАДО», ТОВ «КОНТИНЕТ-АВІА», ТОВ «ТЕХАВІА» податкові накладні за відповідними господарськими операціями з позивачем зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про помилковість висновків відповідача про нереальність господарської операції позивача та його контрагентів ТОВ «ВІКАДО», ТОВ «КОНТИНЕТ-АВІА», ТОВ «ТЕХАВІА» з огляду на інформацію щодо цих підприємств та їх контрагентів.

Податковий кодексу України не ставить право на податковий кредит в залежність від обов`язкового підтвердження декларування відповідної суми податкових зобов`язань контрагентом. Податок на додану вартість є непрямим податком і сплачується при придбанні товару (послуги) не безпосередньо до бюджету, а постачальнику товарів (послуг). І лише у такого постачальника товару (послуг), який у складі вартості придбаного товару (послуги) отримав податок на додану вартість, виникають зобов`язання стосовно сплати податку до бюджету. При цьому, покупець товарів (послуг) не може нести відповідальність за постачальника.

Крім того, слід зазначити, що жодною нормою законодавства України не передбачений обов`язок платників податків покупців товарів (робіт, послуг) вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо звітування до податкових органів, відомостей про походження товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників в ланцюгу) тощо.

Позивач, як сторона за відповідним господарським договором, рівноцінний учасник договірних правовідносин, не може впливати та контролювати діяльність свого контрагента, відповідати за дотриманням таким контрагентом вимог законодавства, сплату податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-якого з постачальників у ланцюгу постачання, зокрема, шляхом позбавлення права на відображення відповідних сум в податковому обліку.

В постанові від 27.03.2018 у справі № 816/809/17 Верховний Суд зазначив, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним щодо справжнього стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи або послуги), не дивлячись на те, що контрагенти, можливо, і мають намір порушити податкове законодавство.

До того ж, ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер відповідальності юридичної особи.

В свою чергу, контролюючі органи не наділені повноваженнями на перевірку економічної доцільності рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).

Згідно п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України, п.3 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.4 розділу ІІІ Порядку №727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно, зокрема:

чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів.

Отже, податковий орган може встановити наявність або відсутність порушень платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків, а відтак посилання податкового органу на інформацію щодо контрагентів позивача, що не має правових наслідків, не може вважатись доказом у розумінні ст.69 КАС України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що такі доводи відповідача жодним чином не спростовують реальності здійснення господарських операцій з поставки товару, виконання робіт вказаними вище контрагентами позивача, висновки контролюючого органу фактично є припущеннями, оскільки ґрунтуються виключно на аналізі інформації стосовно контрагентів позивача.

Щодо стосується відсутності у контрагентів-постачальників матеріальних та трудових ресурсів суд першої інстанції правильно вказав, що відсутність у контрагента умов, необхідних для здійснення господарської операції, сама по собі не свідчить про нереальність господарських операцій, адже контрагент може здійснювати реальні господарські операції та не обов`язково має бути виробником товару (послуги, робіт) і за відсутності дослідження первинних документів контрагента висновки про нереальність господарських операцій, обґрунтовані відсутністю трудових та матеріальних ресурсів контрагента, є передчасними.

Також безпідставним є висновки відповідача про відсутність у позивача оформлених дозвільних документів на авіаційне обладнання, запасні частини, іншу продукцію авіаційного призначення для повітряних суден цивільної авіації, як придбані у контрагентів-постачальників ТОВ «ВІКАДО», ТОВ «КОНТИНЕТ-АВІА», ТОВ «ТЕХАВІА» .

Для здійснення авіаційної діяльності на виконання ст.13 Повітряного кодексу України позивачем отримано відповідні дозвільні документи - сертифікати: сертифікат на технічне обслуговування авіаційної техніки; сертифікат на управління підтримання льотної придатності; сертифікат експлуатанта повітряних суден; сертифікат затвердженої навчальної організації; сертифікат відповідності.

При цьому, сертифікати типу, обмежений сертифікат типу, свідоцтво про схвалення або схвальний лист, відповідна ідентифікація виробу, що стосується розроблення цивільної авіаційної техніки і змін до неї з метою схвалення типової конструкції та серійне виробництво авіаційної техніки схваленої конструкції, видається саме виробнику авіаційної техніки, а не експлуатанту авіаційної техніки, яким є позивач, тому відповідач помилково вважає, що такий сертифікат має бути у позивача.

Також є помилковими висновки відповідача про порушення позивачем норм Затверджених Авіаційних правил України, Частина 21 «Сертифікація повітряних суден, пов`язаних з ними виробів, компонентів та обладнання, а також організацій розробника та виробника» АПУ-21 (Part- 21) (зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 22 травня 2019 р. за № 543/33514), оскільки вони стосуються виробника авіаційної техніки.

Таким чином, встановлені у справі обставини, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності підтверджують, що позивач від його контрагентів отримав товар (роботи) для провадження своєї господарської діяльності, спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні цих операцій.

Досліджені судом надані позивачем первинні документи оформлені належним чином, містять необхідні реквізити, повністю відображають зміст відповідної господарської операції і не мають недоліків, які б свідчили про їх невідповідність вимогам до первинних документів.

Виходячи в вищенаведеного, суд першої інстанції правильно встановив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року у справі № 340/5753/20 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко