Справа № 640/9974/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9974/21 Суддя (судді) першої інстанції: Гарник К.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів Епель О.В., Файдюка В.В., секретар судового засідання Романович І.І., за участі представника позивача Шевцової Т.М., представників відповідача-1 Коломійцевої М.Ю., Старжинської С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Укртранснафта" до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державна будівельно-архітектурна інспекція України про визнання протиправними дій, скасування постанов

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство "Укртранснафта" звернулося до суду з позовом Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державна будівельно-архітектурна інспекція України, яким просило, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, яка була прийнята судом,:

- визнати неправомірними дії Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та скасувати постанову від 10 березня 2021 року про результати перевірки законності виконавчого провадження №13;

- визнати неправомірними дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та скасувати постанову про скасування процесуального документу від 18 березня 2021 року №64018084;

- визнати неправомірними дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 18 березня 2021 року №64018084, постанову про стягнення виконавчого збору від 18 березня 2021 року (ВП №64018084), постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 18 березня 2021 року (ВП №64018084).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірні дії та рішення є протиправними, оскільки Державною архітектурно-будівельною інспекцією України виконавчий документ для примусового виконання подано з пропуском строку звернення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2021 року позов задоволено частково:

Визнано протиправною та скасовано постанову Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №13 від 10 березня 2021 року про результати перевірки законності виконавчого провадження №64018084.

Визнано протиправною та скасовано постанову начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування процесуального документа, а саме, повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 18 січня 2021 року.

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 18 березня 2021 року №64018084.

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору від 18 березня 2021 року (ВП №64018084).

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 18 березня 2021 року (ВП №64018084).

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що звертаючись до органів державної виконавчої служби у грудні 2020 року з заявою про примусове виконання постанови про накладення штрафу від 03 червня 2016 року, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України було пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, відповідно, у державного виконавця були відсутні правові підстави для його прийняття та відкриття провадження, тому постанова від 10 березня 2021 року про результати перевірки законності виконавчого провадження №13, прийнятої начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), постанова про скасування процесуального документу від 18 березня 2021 року №64018084, прийнятої начальником Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та постанова про відкриття виконавчого провадження від 18 березня 2021 року №64018084, постанова про стягнення виконавчого збору від 18 березня 2021 року (ВП №64018084) та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 18 березня 2021 року (ВП №64018084) є протиправними та підлягають скасуванню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Державна архітектурно-будівельна інспекція України подали апеляційні скарги, в яких просять рішення суду першої інстанції скасувати, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що приймаючи вказані постанови, відповідач діяв у межах визначених законодавством повноважень.

Апеляційну скаргу третьої особи обгрунтовано тим, що строк виконання постанови №212-8/094/40-212-10/5241 від 03 червня 2016 року розпочався саме після набрання законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року у справі №826/9406/16 - 16 листопада 2020 року, а тому, відповідачем правомірно винесено оскаржувані постанови та підстав для задоволення позовних вимог не має.

У судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи апеляційних скарг, просили їх задовольнити, представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційних скарг.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, вислухавши пояснення сторін, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 червня 2016 року Департаментом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції України винесено постанову №212-8/097/40-212-10/5241 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, відповідно до якої Публічне акціонерне товариство «Укртранснафта», а саме відокремлений підрозділ - Філія «Придніпровські магістральні нафтопродукти» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 4 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 130500,00 грн.

Дану постанову позивач оскаржив в судовому порядку, за наслідками розгляду справи №826/9406/16 Окружним адміністративним судом міста Києва прийнято рішення від 13 серпня 2020 року, яке набрало законної сили на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Укртранснафта» відмовлено.

31 грудня 2020 року старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження №64018084 про примусове виконання постанови та стягнення з Акціонерного товариства «Укртранснафта» на користь Державної архітектурно-будівельної інспекції України суми штрафу у розмірі 130 500,00 грн.

18 січня 2021 року В.о. начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження, відповідно до якої дії державного виконавця визнано такими, що вчинені з порушеннями вимог Закону України «Про виконавче провадження», постанова про відкриття виконавчого провадження №64018084 від 31 грудня 2020 року скасована та зобов`язано державного виконавця вчинити дії згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

18 січня 2021 року старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на адресу Державної архітектурно-будівельної інспекції України направлено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Між тим, 10 березня 2021 року заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за результатами проведеної перевірки прийнято постанову №13, якою дії В.о. начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) визнано такими, що вчинені з порушенням вимог статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктів 2,7 розділу ХІІ Інструкції організації примусового виконання рішень, зобов`язано начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) усунути виявлені порушення та привести виконавче провадження №64018084 у відповідність до вимог Закону України та забезпечити подальшу організацію належного виконання рішення суду відповідно до вимог Закону.

На підставі цієї постанови №13 від 10 березня 2021 року начальником Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) прийнято постанову про скасування процесуального документа, а саме, повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 18 березня 2021 року.

18 березня 2021 року старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №64018084 про примусове виконання постанови та стягнення з Акціонерного товариства «Укртранснафта» на користь Державної архітектурно-будівельної інспекції України суми штрафу у розмірі 130 500,00 грн.

Також, 18 березня 2021 року старшим державним виконавцем прийняті постанови про стягнення з Акціонерного товариства «Укртранснафта» виконавчого збору у розмірі 13050,00 грн та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Не погоджуючись з такими діями та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вищезазначені обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження це як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно частини 1 статті 13 Закону № 1404-ІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону № 1404-ІІІ визначені обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців. Зокрема частиною 1 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. А пунктом 1 частини 2 цієї ж статті визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-ІІІ підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно ч.2, ч.3 ст.6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність». До органів державного архітектурно-будівельного контролю належать, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань архітектури; структурні підрозділи обласних, районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій з питань архітектури; виконавчі органи сільських, селищних, міських рад з питань архітектури.

Згідно ч. 1 ст. 3, ч. 2, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються: виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Постанови про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винесені посадовими особами, визначеними у частині другій статті 3 цього Закону, є виконавчими документами і підлягають виконанню в установленому законом порядку. Не підлягає виконанню постанова, яку не було звернуто до виконання протягом двох років з дня винесення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що строк звернення до виконання передбачений нормами Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» вказує на загальний, кінцевий строк виконання постанови про накладення штрафу, після якого постанова не може бути пред`явлена до примусового виконання.

Отже, постанови органів державного контролю у сфері містобудівної діяльності є виконавчими документами, які звертаються до виконання за правилами та строками визначеними профільним Законом, зокрема згідно Закону України № 1404-ІІІ «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-ІІІ у виконавчому документі зазначаються, зокрема, дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню), строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 12 вищевказаного Закону, строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Таким чином, строком пред`явлення постанови про накладення на штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, до примусового виконання є три місяці.

Суд зазначає, що згідно пунктів 31, 34 Порядку про накладення штрафів за порушення у сфері містобудівної діяльності, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 244 від 06.04.1995 року, постанова про накладення штрафу є виконавчим документом і підлягає виконанню в установленому законом порядку з дня набрання нею законної сили. У разі оскарження постанови про накладення штрафу та належного повідомлення відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю про її оскарження, така постанова направляється до органу державної виконавчої служби для примусового виконання після набрання законної сили відповідним рішенням суду, крім випадків скасування її судом. Не підлягає виконанню постанова про накладення штрафу, яку не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Водночас, частиною 3 ст. 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» передбачено, що не підлягає виконанню постанова, яку не було звернуто до виконання протягом двох років з дня винесення. Така норма регулює та встановлює строк для органу, який її виніс, є нормою загальної дії. Натомість державний виконавець, при отримані виконавчого документа для примусового виконання перевіряє дотримання стягувачем строків пред`явлення, що визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що відповідно до пунктів 29, 31 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1995 року №244, оскарження постанови про накладення штрафу в установлений строк зупиняє її виконання до набрання законної сили відповідним рішенням суду; постанова про накладення штрафу є виконавчим документом і підлягає виконанню в установленому законом порядку з дня набрання нею законної сили. У разі оскарження постанови про накладення штрафу та належного повідомлення відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю про її оскарження така постанова направляється до органу державної виконавчої служби для примусового виконання після набрання законної сили відповідним рішенням суду, крім випадків скасування її судом.

Однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, що вказані норми Порядку №244 передбачають саме зупинення виконання постанови про накладення штрафу до набрання законної сили відповідним рішенням суду, але не зупинення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, з огляду на наведене, колегія суддів погоджується із висновокм суду першої інстанції, що стягувач за даним виконавчим документом мав пред`явити цей документ до примусового виконання в органи державної виконавчої служби у строки встановлені законодавством, а вже після такого пред`явлення мали зупинитись строки саме виконання виконавчого документу, а не навпаки.

Апеляційний суд також погоджується із застосуванням судом першої інстанції до спірних правовідносин висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26 вересня 2018 року у справі №826/10916/16, в якій зазначено, що Порядок №244 є підзаконним нормативно-правовим актом і не може змінювати (по іншому трактувати) приписи Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» чи мати перевагу у їх застосуванні.

Так, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що, звертаючись до органів державної виконавчої служби у грудні 2020 року з заявою про примусове виконання постанови про накладення штрафу від 03 червня 2016 року, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України було пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, відповідно, у державного виконавця були відсутні правові підстави для його прийняття та відкриття провадження.

За приписами частини 3 статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

З огляду на вказані положення законодавства, а також встановлені судом обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність постанови від 10 березня 2021 року про результати перевірки законності виконавчого провадження №13, прийнятої начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на підставі якої скасовано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 18 березня 2021 року, та як наслідок прийняття Печерським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) послідуючих протиправних постанов про відкриття виконавчого провадження від 18 березня 2021 року №64018084, про стягнення виконавчого збору від 18 березня 2021 року (ВП №64018084) та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 18 березня 2021 року (ВП №64018084).

Інші доводи та аргументи апеляційних скарг також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Надаючи оцінку всім іншим доводам сторін та учасників справи, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Укртранснафта" до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державна будівельно-архітектурна інспекція України про визнання протиправними дій, скасування постанов - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.В. Файдюк