Справа № 380/5620/21
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №380/5620/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сасевича О.М., розглянувши у порядку загального позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування наказів, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті із вимогами:

-визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з безпеки на транспорті «Про застосування дисциплінарного стягнення» № 53-д від 23.03.2021 р., яким ОСОБА_1 оголошено догану;

-визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з безпеки на транспорті «Про застосування дисциплінарного стягнення» № 64-д від 07.04.2021 р., яким ОСОБА_1 оголошено догану;

-судові витрати покласти на Державну службу України з безпеки на транспорті.

З метою обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в порушення вимог чинного законодавства України оскаржувані накази про застосування дисциплінарних стягнень містять виключно формальне обґрунтування, в них не зазначено жодних обставин щодо того, які саме дії/бездіяльність ОСОБА_1 , як начальника відділу надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, свідчать про вчинення нею дисциплінарних проступків; позивачу не скеровувалось та не доводилось до відома доручення № 243/02/13-20 від 10.07.2020 р., самоусунення від організації роботи по виконанню якого ставиться їй в порушення, тобто відсутня її вина, а відтак згідно з ч. 1 ст. 65 Закону України «Про державну службу» немає підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності; підставою прийняття оскаржуваних наказів відповідно до службових записок є обставини незабезпечення позивачем належного контролю за додержанням підлеглими працівниками процедури оформлення і видачі, обміну та обліку в Єдиній інформаційній системі Укртрансбезпеки бланків дозволів на поїздки по територіях іноземних держав, доступу до якої вона була позбавлена, що не заперечується відповідачем, а отже, з об`єктивних та незалежних причин позивач не могла забезпечити такий контроль; накази № 53-д від 23.03.2021 р. та № 79-д від 23.04.2021 р. прийнято під час відсутності ОСОБА_1 на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю в порушення ч. 4 ст. 74 Закону України «Про державну службу»; в наказі № 91-д від 05.05.2021 р. про звільнення не вказано в чому полягає порушення присяги державного службовця; тривалість здійснення дисциплінарного провадження, яке завершено прийняттям наказу № 64-д від 07.04.2021 р., перевищує строки, встановлені пп. 4, 5 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затв. постановою КМУ № 1039 від 04.12.2019 р.

У зв`язку з вказаним, ОСОБА_1 вважає, що її звільнено з посади начальника відділу надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки незаконно й таке порушення слід усунути шляхом поновлення на відповідній посаді або за її відсутності - на іншій рівнозначній посаді у структурі Державної служби України з безпеки на транспорті. Одночасно, з відповідача слід стягнути кошти за вимушений прогул, який був допущений через протиправне звільнення.

Ухвалою судді від 19.04.2021 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У зв`язку із тим, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року у справі №380/5620/21 було об`єднано справу для спільного розгляду з даною справою та, як наслідок, фактичним збільшенням позовних вимог, ухвалою суду від 29.06.2021 року було задоволено заяву представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження

Фактичне збільшення обсягу досліджуваних доказів та позовних вимог, які, окрім первинних, включили також вимоги:

-визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з безпеки на транспорті «Про застосування дисциплінарного стягнення» № 79-д від 23.04.2021 р., яким ОСОБА_1 попереджено про неповну службову відповідність;

-визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з безпеки на транспорті «Про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади державної служби до ОСОБА_1 » № 91-д від 05.05.2021 р.;

-поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки з 05.05.2021 р.;

-стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.05.2021 р. по дату фактичного поновлення на роботі з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів;

-допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки та стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 .

16.08.2021 року від представника позивача надійшла заява про зміну предмета позову шляхом уточнення вимоги про поновлення на посаді в наступній редакції: «поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки або за її відсутності - на іншій рівнозначній посаді у структурі Державної служби України з безпеки на транспорті з 05.05.2021 р.».

Ухвалою суду від 14.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Згідно з позицією відповідача, яка висловлена у письмових заявах, що подані до суду, він вважає вимоги позивача безпідставними, зазначає, що при притягненні ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності було додержано законодавчо встановленої процедури, в тому числі дотримано строків здійснення дисциплінарних проваджень, а ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом № 79-д від 23.04.2021 р. після закінчення періоду її тимчасової непрацездатності свідчить про застосування до неї дисциплінарного стягнення саме з дати ознайомлення.

Вказує, що прийняття кожного з оскаржуваних наказів зумовив формальний підхід державного службовця ОСОБА_2 до виконання своїх посадових обов`язків та доручень керівництва Укртрансбезпеки, що слугувало передумовами недодержання працівниками ПВД «Львів» вимог Порядку. Так, відповідно до доручення першого заступника Голови Укртрансбезпеки від 10.07.2020 р. № 243/02/13-20 департаменту надання адміністративних послуг на наземному транспорті (в тому числі начальнику відділу, який очолювала ОСОБА_1 ) доручено забезпечити організацію контролю та моніторингу оформлення та видачі дозволів, а також оприбуткування бланків дозволів, розподілених для оформлення та видачі на пунктах видачі дозволів (ПВД), на складах в Єдиній інформаційній системі Укртрансбезпеки. Позивач мала виконувати доручення керівника і мала бути ознайомлена з дорученням, яке має постійний термін виконання, а відсутність доступу до Єдиної інформаційної системи Укртрансбезпеки не є перешкодою невиконання доручення.

Також відповідач вказує про пропуск позивачем, визначеного ст. 78 Закону України «Про державну службу», десятиденного строку звернення до адміністративного суду в частині оскарження наказів № 79-д від 23.04.2021 р. та № 91-д від 05.05.2021 р.

У зв`язку з наведеним, відповідач не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

У судових засіданнях представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги, надали пояснення аналогічні тим, які викладені у письмових заявах до суду, просили позов задовольнити. Представник відповідача у судових засіданнях позов не визнала, ствердила про його безпідставність, а тому, просила у задоволенні позову відмовити. Представники сторін не заперечили щодо переходу до письмового провадження, внаслідок чого суд ухвалою без виходу до нарадчої кімнати постановив перейти до письмового провадження для подальшого розгляду справи та ухвалення рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, розглянувши їхні доводи та заперечення, дослідивши зібрані в справі докази, об`єктивно оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Матеріалами справи засвідчується, що наказами Державної служби України з безпеки на транспорті «Про застосування дисциплінарного стягнення» № 53-д від 23.03.2021 р. та № 64-д від 07.04.2021 р. ОСОБА_1 , як начальнику відділу надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, оголошено догани за вчинення дисциплінарних проступків відповідно до пп. 5 п. 2 ст. 65 та п. 3 ст. 66 Закону України «Про державну службу».

Мотивувальні частини цих наказів є тотожними, зокрема у них зазначено, що під час розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» та «В» Державної служби України з безпеки на транспорті, дійшла висновку про наявність в діях ОСОБА_2 вини, яка полягає у вигляді невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, вчинених через самоусунення від організації роботи з підлеглими та забезпечення дотримання працівниками ввіреного підрозділу виконавської дисципліни, в тому числі щодо неналежного виконання (невиконання) доручень керівництва Укртрансбезпеки від 10 липня 2020 р. № 243/02/13-20, чим допущено порушення пунктів 1, 2, 6, 7 частини першої статті 8, пунктів 1, 2 частини першої статті 62 Закону України «Про державну службу», вимог положень Правил внутрішнього службового розпорядку для державних службовців Державної служби України з безпеки на транспорті, затверджених наказом Укртрансбезпеки від 01 липня 2016 року № 356, а також пунктів 1.2, 2.1, 3.19, 5.1, 6.1, 6.2, 6.4, 6.6, 6.8, 6.10, 6.15, 6.20, 6.21 Положення про відділ надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки у Львівській області, затвердженого наказом Укртрансбезпеки від 29 грудня 2018 року № 991».

Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті «Про застосування дисциплінарного стягнення» № 79-д від 23.04.2021 р. відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 4 ст. 66, ст. 77 Закону України «Про державну службу» позивача попереджено про неповну службову відповідність.

Вказаний наказ мотивовано тим, що під час розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» та «В» Державної служби України з безпеки на транспорті, дійшла висновку про те, що у діянні начальника відділу надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», тобто порушення Присяги державного службовця, невиконання та неналежного виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень вчинених, через можливе допущення бездіяльності, що шкодить інтересам людини, держави, а як наслідок справило негативний вплив на формування позитивного іміджу і авторитету державної служби та Укртрансбезпеки, самоусунення від організації роботи з підлеглими працівниками та неналежну організацію та контроль за роботою з документами дозвільного характеру у ввіреному структурному підрозділі, чим порушено пункти 1, 2, 6, 7, 8 частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу», вимоги положень Правил внутрішнього службового розпорядку для державних службовців Державної служби України з безпеки на транспорті, затверджених наказом Укртрансбезпеки від 01 липня 2016 року № 356 (зі змінами), а також пункти 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10 посадової інструкції начальника відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки у Львівській області, затвердженої 07 липня 2020 року Головою Укртрансбезпеки.

Крім того, у наказі № 79-д від 23.04.2021 р. вказано, що дисциплінарний проступок, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону «Про державну службу», вчинений ОСОБА_4 систематично, тобто повторно протягом року. Наказами Державної служби України з безпеки на транспорті від 23 березня 2021 р. № 53-д та та від 07 квітня 2021 р. № 64-д до ОСОБА_2 застосовувались дисциплінарні стягнення у виді догани.

Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті «Про застосування дисциплінарного стягнення» № 91-д від 05.05.2021 р. позивача відповідно до ч. 5 ст. 66, ст. 77, п. 4 ч. 1, ч.5 ст. 87 Закону України «Про державну службу» звільнено з посади, його мотивація тотожна мотивувальній частині наказу № 79-д від 23.04.2021 р. за винятком частини, що стосується повторного вчинення дисциплінарного проступку.

Як слідує зі змісту наказу № 53-д від 23.03.2021 р., дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 розпочате відповідно до наказу № 17-Д від 02.02.2021 р. «Про порушення дисциплінарного провадження» згідно службової записки начальника Управління внутрішньої безпеки Вадима Лаврика від 27.01.2021 р. № 8337/6.1/18-21. Підстава винесення - подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» та «В» Державної служби України з безпеки на транспорті від 11.03.2021 р. № 316/ДК/21. Наказом № 46-Д від 10.03.2021 р. продовжено строк здійснення дисциплінарного провадження, визначений наказом № 17-Д від 02.02.2021 р. «Про порушення дисциплінарного провадження» до 60 календарних днів.

Дисциплінарне провадження, за результатами якого винесено наказ № 64-д від 07.04.2021 р., розпочате відповідно до наказу № 21-Д від 05.02.2021 р. «Про порушення дисциплінарного провадження» згідно службової записки начальника Управління внутрішньої безпеки Вадима Лаврика від 02.02.2021 р. № 10454/6.1/18-21. Підстава винесення - подання Дисциплінарної комісії від 30.03.2021 р. № 329/ДК/21. Наказом № 44-Д від 04.03.2021 р. продовжено строк здійснення дисциплінарного провадження, визначений наказом № 21-Д від 05.02.2021 р. «Про порушення дисциплінарного провадження» до 60 календарних днів.

З наказу № 79-д від 23.04.2021 р. вбачається, що дисциплінарне провадження щодо позивача розпочатого відповідно до наказу № 34-Д від 18.02.2021 р. згідно службової записки начальника Управління внутрішньої безпеки Вадима Лаврика від 16.02.2021 р. № 15749/6.2/18-21. Підстава винесення - подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» та «В» Державної служби України з безпеки на транспорті від 16.04.2021 р. № 352/ДК/21. Наказом № 71-Д від 14.04.2021 р. продовжено строк здійснення дисциплінарного провадження, визначений наказом № 34-Д від 18.02.2021 р. «Про порушення дисциплінарного провадження» до 60 календарних днів.

Як прослідковується з наказу № 91-д від 05.05.2021 р., дисциплінарне провадження щодо позивача розпочате відповідно до наказу № 55-Д від 24.03.2021 р. згідно службової записки начальника Управління внутрішньої безпеки Вадима Лаврика від 23.03.2021 р. № 31045/6.2/18-21. Підстава винесення - подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» та «В» Державної служби України з безпеки на транспорті від 23.04.2021 р. № 355/ДК/21. Наказом № 67-Д від 14.04.2021 р. продовжено строк здійснення дисциплінарного провадження, визначений наказом № 55-Д від 24.03.2021 р. «Про порушення дисциплінарного провадження» до 60 календарних днів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з того, що відносини, які виникли у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, регулюються Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VIII в редакції чинній на час їх виникнення (далі - Закон України № 889-VIII).

Згідно з частиною 1 ст. 64 Закону України № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

В силу положень частини 1 ст. 65 цього Закону підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються): на державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії (частина 2 ст. 68 Закону України № 889-VIII).

Відповідно до частини 1 ст. 69 Закону № 889 для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку (стаття 69 частини 10, 11 Закону України № 889-VIII).

Згідно ч. 1, 2 ст. 74 Закону України № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затв. постановою КМУ № 1039 від 04.12.2019 р., дисциплінарне провадження розпочинається з моменту прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження та завершується прийняттям рішення про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження (далі - державний службовець), дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Тривалість здійснення дисциплінарного провадження не може перевищувати 45 календарних днів. За потреби зазначений строк може бути продовжений міністром або суб`єктом призначення, але не більш як до 60 календарних днів.

Пунктами 4, 6, 7 ст. 74 Закону України № 889-VIII встановлено, що дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні. Державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку. Державний службовець може користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника.

Відповідно до ст. 77 Закону України № 889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення. Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням).

Таким чином, процедура дисциплінарного провадження, як процес дослідження обставин дисциплінарного проступку, визначення його наслідків та доведення вини особи, зокрема, повинна бути достатньо прозорою, задля того, щоб і сама особа, яка притягується до дисциплінарної відповідальності, та орган, що застосовує дисциплінарне стягнення, а також суд, перевіряючи законність накладення дисциплінарного стягнення, могли з`ясувати фактичні підстави, покладені в основу прийнятого рішення, та надати їм оцінку.

При цьому, рішення, прийняте за наслідками такого дисциплінарного провадження, повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали значення для його прийняття.

Судом встановлено, що в усіх службових записках, на підставі яких щодо позивача розпочато дисциплінарні провадження, за результатами здійснення яких прийнято оскаржувані накази, ОСОБА_1 , як начальнику відділу надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки ставиться в порушення незабезпечення належного контролю за додержанням її підлеглими працівниками процедури оформлення і видачі, обміну та обліку в Єдиній інформаційній системі Укртрансбезпеки бланків дозволів на поїздку по територіях іноземних держав. При цьому у кожній службовій записці описано дисциплінарні проступки інших працівників відділу, а щодо позивача, як керівника, вказано наступне: «передумовами настання вищезазначених випадків слугували можливі дії/бездіяльність начальника відділу надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки ОСОБА_1 у вигляді невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, а також не забезпечення належного обліку, оформлення, видачі, використання та зберігання дозволів на міжнародні перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом».

Крім того, зі службових записок і оскаржуваних наказів № 53-д від 23.03.2021 р. та № 64-д від 07.04.2021 р., якими позивачу оголошено догани, прослідковується, що ОСОБА_1 також ставиться в порушення неналежне виконання (невиконання) доручення керівництва Укртрансбезпеки від 10 липня 2020 р. № 243/02/13-20.

Судом установлено, що вказаним дорученням першого заступника голови Державної служби України з безпеки на транспорті доручено керівникам територіальних органів Укртрансбезпеки в областях, в тому числі Львівської, забезпечити оприбуткування бланків дозволів, розподілених для оформлення та видачі на пунктах видачі дозволів Укртрансбезпеки (далі - ПВД), на складах в Єдиній інформаційній системі Укртрансбезпеки відповідно до таблиці і забезпечити організацію контролю та моніторингу оформлення та видачі вищезазначених дозволів.

Як вбачається з оскаржуваних наказів, ОСОБА_1 не була керівником територіального органу Укртрансбезпеки у Львівській області, а являлась начальником одного з відділів цього територіального органу - відділу надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що оскільки позивач не була суб`єктом, якому скеровувалось для виконання доручення від 10 липня 2020 р. № 243/02/13-20, то незаконним є притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності саме за його неналежне виконання (невиконання) згідно оскаржуваних наказів № 53-д від 23.03.2021 р. та № 64-д від 07.04.2021 р. Більше того, у матеріалах справи відсутні докази доведення до відома позивача цього доручення.

Крім того, з листа відповідача № 3107/7.2/15-21 від 11.05.2021 р. щодо розгляду адвокатського запиту, а також з його пояснень, судом встановлено, що з червня 2020 р. і до дня звільнення, позивач була позбавлена доступу до Єдиної інформаційної системи Укртрансбезпеки, відтак оскільки для реалізації контролю за діями підлеглих працівників щодо оприбуткування ними бланків дозволів на складах в цій інформаційній системі необхідним є доступ до такої, то суд не вбачає вини ОСОБА_1 у незабезпеченні належного контролю за додержанням працівниками процедури оформлення, видачі, обміну та обліку дозволів, що ставиться їй в порушення, адже підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є протиправні винні дії або бездіяльність (ч. 1 ст. 65 Закону України № 889-VIII).

Також суд констатує, що мали місце процедурні порушення при прийнятті відповідачем наказів № 64-д від 07.04.2021 р. та № 79-д від 23.04.2021 р.

Зокрема, з оскаржуваного наказу № 64-д від 07.04.2021 р. прослідковується, що дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 розпочато 05.02.2021 р. згідно наказу № 21-Д «Про порушення дисциплінарного провадження», відтак, прийняття рішення про притягнення її до дисциплінарної відповідальності мало відбутися не пізніше 06.04.2021 р. за приписами п. п. 4, 5 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затв. постановою КМУ № 1039 від 04.12.2019 р. (не більш як 60 календарних днів), тоді як наказ № 64-д винесено 07.04.2021 р., тобто з пропуском законодавчо встановленого строку.

Водночас, оскаржуваний наказ № 79-д від 23.04.2021 р. прийнято під час відсутності позивача на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, що підтверджується листом відповідача № 3107/7.2/15-21 від 11.05.2021 р. щодо розгляду адвокатського запиту, що не допускається в силу приписів ч. 4 ст. 74 Закону України № 889-VIII, згідно з якими дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Більше того, суд приходить до висновку, що оскаржувані накази в порушення положень ст. 77 Закону України № 889-VIII прийняті без належного обґрунтування наявності в діях позивача дисциплінарних проступків у вигляді невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, натомість містять загальні формулювання, а не конкретні обставини того чи іншого проступку позивача, при цьому у наказах № 79-д від 23.04.2021 р. та № 91-д від 05.05.2021 р. зазначено про «можливе допущення бездіяльності» позивачем, тобто відповідач лише припускає порушення, що свідчить про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, якими згідно імперативних положень ч. 1 ст. 65 Закону України № 889-VIII є протиправні винні дії або бездіяльність. Суд також враховує, що про «можливі дії/бездіяльність» позивача зазначено в усіх службових записках, на підставі яких розпочато дисциплінарні провадження, за результатами здійснення яких прийнято всі оскаржувані накази.

Суд погоджується з позицією сторони позивача про те, що наказ № 91-д від 05.05.2021 р. про звільнення ОСОБА_1 є необгрунтованим, у ньому не зазначено, який саме вчинено проступок, яким підірвано довіру та авторитет державних органів України, що не є сумісним із подальшим проходженням державної служби та не визначено обставин, які вказують на вчинення проступку, що порочить державного службовця та дискредитує відповідний орган, а відтак свідчить про порушення Присяги. Більше того, такі обставини не описані й у службовій записці.

У зв`язку з вказаним суд враховує, сформовані у постановах Верховного Суду № 803/1564/16 від 28.01.2021 р., № 826/14823/16 від 30.06.2020 р., № 815/6549/16 від 14.04.2020 р., № 803/1303/16 від 13.02.2019 р. та № 826/13803/16 від 05.06.2019 р., правові висновки про те, що державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Так, зі службової записки начальника Управління внутрішньої безпеки Вадима Лаврика від 23.03.2021 р. № 31045/6.2/18-21, вбачається, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за порушення Присяги до позивача застосовано за те, що вона не забезпечила належного контролю за додержанням підлеглими працівниками процедури оформлення і видачі, обміну та обліку бланків дозволів, однак вказане є самостійним дисциплінарним проступком, за який передбачена відповідальність у вигляді попередження державного службовця про неповну службову відповідність (п. 5 ч. 2 ст. Закону України № 889-VIII), такий не кваліфікується, як порушення Присяги, що свідчить про протиправність наказу № 91-д від 05.05.2021 р.

Суд наголошує, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду в частині оскарження наказів № 79-д та № 91-д, які полягають у тому, що оскільки з відповідними наказами ОСОБА_1 ознайомилась 05.05.2021 р., то 10-денний строк на їх оскарження, визначений ст. 78 Закону України «Про державну службу», завершився 16.05.2021 р., однак позовна заява подана 17.05.2021 р.

Суд зазначає, що оскільки 16.05.2021 р. було вихідним днем, відтак подання позовної заяви у перший після нього робочий день є правомірним та відповідає положенням ч. 6. ст. 120 КАС України.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що оскаржувані накази Державної служби України з безпеки на транспорті «Про застосування дисциплінарного стягнення» № 53-д від 23.03.2021 р., № 64-д від 07.04.2021 р., № 79-д від 23.04.2021 р. та «Про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади державної служби до ОСОБА_1 » № 91-д від 05.05.2021 р. є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 05.05.2021 р., а тому вона підлягає поновленню на посаді саме з цієї дати.

Водночас, з відповіді відповідача № 6597/4.1/15-21 від 05.10.2021 р. на адвокатський запит, вбачається, що згідно наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 29 липня 2021 року № 533 «Про упорядкування структури Укртрансбезпеки» ліквідовано відділ надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки. Водночас був утворений центр (відділ) надання адміністративних послуг Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки. Також повідомлено, що з 01 серпня 2021 р. введені в дію структура та штатний розпис Державної служби України з безпеки на транспорті на 2021 р. (у новій редакції).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України № 889-VIII рівнозначною є посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів, тобто вимога щодо врахування рівнозначності посади відображена в нормах цього Закону, а отже, підставною є вимога позивача про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки або за її відсутності - на іншій рівнозначній посаді у структурі Державної служби України з безпеки на транспорті. Подібна позиція сформована Верховним Судом у постанові від 23.09.2021 р. по справі № 807/2322/15.

Відповідно до статті 235 частини 2 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок № 100) та згідно з пунктом «з» статті 1 Порядку № 100 цей Порядок застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Пунктом 2 абзацом 3 Порядку № 100 встановлено, що обчислення середньої заробітної плати, передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 8 абзацу 1 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно із пунктом 6 абзацом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року за № 13, при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Відповідно до довідки Укртрансбезпеки заробітна плата позивача за березень 2021 року складала 5999,80 грн., за квітень 2021 року 2591,79 грн. Середньоденна заробітна плата становить 429,58 грн., середньомісячна заробітна плата 9450,76 грн.

З врахуванням положень листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12.08.2020 № 3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік» кількість робочих днів за період вимушеного прогулу позивача у період з 05.05.2021 р. по 20.10.2021 р. складає 115 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу 05.05.2021 р. по 20.10.2021 р. становить 49 401,70 грн. (115 х 429,58 грн), з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Крім того, відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України, слід допустити до негайного виконання рішення суду частині поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за один місяць.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що вказані критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

Суд, вирішуючи даний спір, також відзначає, що згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у п. 45 рішення в справі «Бочаров проти України», п. 53 рішення в справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 43 рішення в справі «Кобець проти України», при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Зібрані і досліджені матеріали цієї справи повністю підтверджують та обґрунтовують позовні вимоги, з якими до суду звернулась ОСОБА_1 . При цьому, відповідачем не доведено правомірності своїх рішень у відповідності до вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Основного Закону та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, беручи до уваги все вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також їх письмові доводи, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що позов є підставним й підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з нормами ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких від носяться витрати на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

У зв`язку з чим, суд розподіляє обґрунтовані та підтверджені судові витрати на сторони шляхом віднесення їх на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; ідентифікаційний код юридичної особи в ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з безпеки на транспорті «Про застосування дисциплінарного стягнення» № 53-д від 23.03.2021 р., яким ОСОБА_1 оголошено догану.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з безпеки на транспорті «Про застосування дисциплінарного стягнення» № 64-д від 07.04.2021 р., яким ОСОБА_1 оголошено догану.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з безпеки на транспорті «Про застосування дисциплінарного стягнення» № 79-д від 23.04.2021 р., яким ОСОБА_1 попереджено про неповну службову відповідність.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з безпеки на транспорті «Про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади державної служби до ОСОБА_1 » № 91-д від 05.05.2021 р.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки або за її відсутності - на іншій рівнозначній посаді у структурі Державної служби України з безпеки на транспорті.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.05.2021 р. по 20.10.2021 р. у розмірі 49 401 (сорок дев`ять тисяч чотириста одна) грн. 70 грн., з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки або іншій рівнозначній посаді у структурі Державної служби України з безпеки на транспорті та стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 9 450 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн 76 коп. з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 3632 (три тисячі шістсот тридцять дві) грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297, пп. 15.5 пп. 15 п. 1 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя Сасевич О.М.