Справа № 640/20139/21
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

18 жовтня 2021 року м. Київ № 640/20139/21

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче об`єднання "Ромсат"
про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Держпродспоживслужби у м. Києві звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче об`єднання "Ромсат" про стягнення штрафу у розмірі 51 000,00 гривень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2021 позовну заяву залишено без руху у зв`язку із встановленням недоліків позовної заяви. Позивачу було запропоновано у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути викладені в ухвалі суду недоліки позовної заяви, а саме: надати документ про сплату судового збору.

Копія вказаної ухвали направлена на офіційну електрону адресу позивача . Відповідно до довідки документ було доставлено до електронної скриньки 28.07.2021. Позивачем подано до суду клопотання про продовження строку на усунення недоліків, в якому підтверджує отримання копії ухвали 28.07.2021.

Таким чином, останнім днем на усунення недоліків позовної заяви, з урахуванням вихідних днів в порядку частини шостої статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України, є 09.08.2021.

11.08.2021 до суду надійшло клопотання позивача про продовження строку на усунення недоліків або відстрочення сплати судового збору.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, позивач зазначає, що є суб`єктом владних повноважень та здійснює платежі в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. У свою чергу, станом на 09.08.2021 сплата судового збору неможлива у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках, що підтверджується казначейською випискою за рахунком.

Суд зазначає, що після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися причиною для звільнення від сплати судового збору.

Отже, органи державної влади, в тому числі Головне управління Держпродспоживслужби у м. Києві, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків, а тому суд відмовляє у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Суд звертає увагу позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18, в якій визначено, що юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату, оскільки у даному випадку судом не ставиться під сумнів право позивача на звернення до суду з клопотання про розстрочення сплати судового збору.

Водночас, за результатами розгляду клопотання суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для відстрочення сплати судового збору.

Окрім того, у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 591/1521/17, в якій зазначено, що відсутність коштів у державного органу або органу місцевого самоврядування не є достатньою та беззаперечною підставою для звільнення його від виконання обов`язку щодо сплати судового збору.

У разі відмови у клопотання про відстрочення сплати судового збору позивач просить продовжити строк на усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до частин першої, другої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Як вже було зазначено вище, процесуальними нормами окреслено характер процесуальної поведінки, яка зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію так, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без значних затримок та невиправданих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо явки у судове засідання.

Аналогічної практики притримується також Європейський суд з прав людини, який в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Позивачем у клопотанні не зазначено строк, на який необхідно продовжити йому строк на усунення недоліків позовної заяви, у зв`язку з чим суд вважає, що продовження строків усунення недоліків позовної заяви на невизначений термін призведе до штучного затягування розгляду справи, що є неприпустимим.

Крім того, суд роз`яснює, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Керуючись статтями 241-243, 248, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви - відмовити.

2. У задоволенні клопотання Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві про розстрочення сплати судового збору - відмовити.

3. Позовну заяву повернути позивачу.

4. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї документами надіслати позивачу.

Згідно з частиною другою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.П. Огурцов