Справа № 520/12502/21
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

13 жовтня 2021 р. справа № 520/12502/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., за участі секретаря судового засідання Блудової А.І.,

представника позивача - Паркулаба А.В.,

представника відповідача - Шевченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-3 ЛТД" (вул. Мироносицька, буд. 30, м. Харків, 61002, ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-3 ЛТД", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просить суд визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.03.2021 №, від 22.07.2021 №144981816.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно даних ЄРПН, наведених в акті перевірки, позивач зареєстрував податкові накладні із зобов`язанням з ПДВ на більшу суму, ніж вказав в податкових деклараціях з ПДВ. В свою чергу, підставою відмінності даних ЄРПН порівняно з даними декларацій стало неприйняття відповідачем розрахунків коригування до податкових накладних, у зв`язку з чим відбулося «задвоєння» податкових накладних у ЄРПН. Саме на різницю між даними ЄРПН і даними податкових декларацій з ПДВ і донараховано податкові зобов`язання оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.

Позивач вважає, що він правомірно визначив дані податкової звітності на підставі даних первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, а не ЄРПН; відповідач, виявивши розбіжність даних податкових декларацій та даних ЄРПН, всупереч п. 201.10 ст. 201 і пп. 78.1.4. п. 78.1. ст. 78 ПК України не зажадав від позивача пояснень та їх документального підтвердження, а прийняв спірні податкові повідомлення-рішення на підставі акту камеральної перевірки. Позивач зазначає, що як вбачається посилань в оскаржуваних рішеннях на підпункт 54.3.2 ПК України, контролюючим органом зроблено висновок щодо недостовірності і неповноти суми податкових зобов`язань, вказаних в податкових деклараціях, та прийнято рішення про їх донарахування. Такі висновки свідчать про надання контролюючим органом оцінки достовірності і повноті сумі заявлених платником податків зобов`язань, і можуть бути зроблені лише за результатами документальних перевірок, але не камеральних.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти заявленого позову заперечував та зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято у відповідності до вимог чинного податкового законодавства. Вказав, що абзацом 4 пп. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 ПКУ передбачено, що постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної. Отже, у зв`язку з тим, що платник податків не зареєстрував в ЄРПН розрахунки коригування, право на зменшення суму податкових зобов`язань з ПДВ за перевірені періоди у нього відсутнє.

Відповідач вважає, що контролюючим органом правомірно зроблено висновок про те, що невідображення та непідтвердження в ЄРПН розрахунків коригування сум ПДВ спричинило розбіжність та призвело до завищення суми коригування податкових зобов`язань з ПДВ на суму "-" 14 004 233 грн.

Також відповідач вказав, що надані контролюючому органу повноваження проводити камеральні перевірки на підставі даних ЄРПН охоплюють, у тому числі, питання правильності визначення податкових зобов`язань платником.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у відзиві, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом щодо обставин спірних правовідносин встановлено, що ГУ ДПС у Харківській області проведена камеральна перевірка ТОВ «Спецбуд-3 ЛТД» даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за травень, червень, серпень, вересень 2020 року, за результатами якої складено акт від 30.12.2020 № 7042/20-40-04-37- 43130685.

У акті камеральної перевірки контролюючим органом відображено, що ТОВ «СПЕЦБУД-3 ЛТД» було подано «Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок» за травень 2020 року (реєстраційний № від 30.11.2020) та додаток № 5 до нього «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (реєстраційний № від 30.11.2020), у якому до складу податкових зобов`язань віднесено суму ПДВ у розмірі 1 256 823 грн по контрагенту-покупцю Неплатник (ІПН 00). Також у додатку № 1 до зазначеного уточнюючого розрахунку за травень 2020 року «Розрахунок коригування сум ПДВ» (реєстраційний № від 30.11.2020)було віднесено розрахунок коригування на суму ПДВ «мінус» - 1 256 823 грн по контрагенту-покупцю Неплатник (ІПН 00). Однак зазначений вище розрахунок коригування на суму ПДВ «-» 1 256 823 грн по контрагенту-покупцю Неплатник (ІПН 00) за період травень 2020 року в ЄРПН зареєстровано не було.

Позивачем подано «Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок» за червень 2020 року (реєстраційний № від 01.12.2020) та додаток № 5 до нього «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (реєстраційний № від 01.12.2020), у якому до складу податкових зобов`язань віднесено суму ПДВ у розмірі 1 658 268 грн по контрагенту-покупцю Неплатник (ІПН 00). Також у додатку № 1 до зазначеного уточнюючого розрахунку за червень 2020 року «Розрахунок коригування сум ПДВ» (реєстраційний № від 01.12.2020) було віднесено розрахунок коригування на суму ПДВ «мінус» - 1 658 268 грн по контрагенту- покупцю Неплатник (ІПН 00). Однак зазначений вище розрахунок коригування на суму ПДВ «-» 1 658 268 грн по контрагенту-покупцю Неплатник (ІПН 00) за період червень 2020 року в ЄРПН зареєстровано не було.

Платником податків було подано «Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок» за липень 2020 року (реєстраційний № від 01.12.2020) та додаток № 5 до нього «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (реєстраційний № від 01.12.2020), у якому до складу податкових зобов`язань віднесено суму ПДВ у розмірі 4 634039 грн по контрагенту-покупцю Неплатник (ІПН 00). Також у додатку № 1 до зазначеного уточнюючого розрахунку за липень 2020 року «Розрахунок коригування сум ПДВ» (реєстраційний № від 01.12.2020) було віднесено розрахунок коригування на суму ПДВ «мінус» - 4 634 039 грн по контрагенту- покупцю Неплатник (ІПН 00). Однак зазначений вище розрахунок коригування на суму ПДВ «-» 4 634 039 грн по контрагенту-покупцю Неплатник (ІПН 00) за період липень 2020 року в ЄРПН зареєстровано не було.

ТОВ «СПЕЦБУД-3 ЛТД» подано «Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок» за серпень 2020 року (реєстраційний № від 01.12.2020) та додаток № 5 до нього «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (реєстраційний № від 01.12.2020), у якому до складу податкових зобов`язань віднесено суму ПДВ у розмірі 2 862 846грн по контрагенту-покупцю Неплатник (ІПН 00). Також у додатку № 1 до зазначеного уточнюючого розрахунку за серпень 2020 року «Розрахунок коригування сум ПДВ» (реєстраційний № від 01.12.2020) було віднесено розрахунок коригування на суму ПДВ «мінус» - 2 862 846 грн по контрагенту- покупцю Неплатник (ІПН 00). Однак зазначений вище розрахунок коригування на суму ПДВ «-» 2 862 846 грн по контрагенту-покупцю Неплатник (ІПН 00) за період серпень 2020 року в ЄРПН зареєстровано не було.

Позивачем подано «Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ. у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок» за вересень 2020 року (реєстраційний № від 01.12.2020) та додаток № 5 до нього «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (реєстраційний № від 01.12.2020), у якому до складу податкових зобов`язань віднесено суму ПДВ у розмірі 3 592 257 грн по контрагенту-покупцю Неплатник (ІПН 00). Також у додатку № 1 до зазначеного уточнюючого розрахунку за вересень 2020 року «Розрахунок коригування сум ПДВ» (реєстраційний № від 01.12.2020) було віднесено розрахунок коригування на суму ПДВ «мінус» - 3 592 257 грн по контрагенту- покупцю Неплатник (ІПН 00). Однак зазначений вище розрахунок коригування на суму ПДВ «-» 3 529 257 грн по контрагенту-покупцю Неплатник (ІПН 00) за період вересень 2020 року в СРПН зареєстровано не було.

На підставі викладеного, контролюючим органом зроблено висновок про те, ще невідображення та непідтвердження в ЄРПН розрахунків коригування сум ПДВ спричинило розбіжність та призвело до завищення суми коригування податкових зобов`язань з ПДВ на суму «-» 14 004 233 гривень.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 23.03.2021 № , № , відповідно до яких збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на суму 12 883 725 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням на 10 306 980 грн., за штрафними санкціями на 2 576 745 грн, та зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 3 697 253 грн.

Позивач скористався процедурою адміністративного оскарження вказаних рішень, рішенням ДПС України від 25.06.2021 №14249/6/99-00-06-01-02-06 скаргу позивача задоволено частково; скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.03.2021 № в частині застосування штрафних санкцій, які перевищують розмір, визначений п. 123.1 ст. 123 ПК України у редакції, що діє з 01.01.2021.

Відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 22.07.2021 №, що тотожне за основним платежем податковому повідомленню-рішенню від 23.03.2021 № , за виключенням штрафних санкцій, які нараховано з урахуванням рішення ДПС України від 25.06.2021 №14249/6/99-00-06-01-02-06, у зв`язку з чим позивачем подано до суду заяву про зміну предмета позову.

Не погоджуючись зі спірними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Зі змісту заяв по суті справи, наданих позивачем та відповідачем, судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо фактичних обставин справи. Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами положень Податкового кодексу України в частині права контролюючого органу здійснювати донарахування податкових зобов`язань та зменшення показника від`ємного значення з ПДВ за наслідками камеральної перевірки на підставі інформації з ЄРПН.

Зокрема, як підставу позову позивач зазначає протиправність дій контролюючого органу, що полягає у виході за межі передбаченого законом предмета камеральної перевірки, шляхом надання підчас перевірки оцінки достовірності сформованих позивачем показників податкової звітності, що може бути здійснено лише в рамках проведення документальних перевірок, при цьому позивач не заперечує факту того, що в деяких із зареєстрованих позивачем податкових накладних були допущені помилки, які позивач мав намір виправити, подавши розрахунки коригування до податкових накладних, якими зменшуються податкові зобов`язання за помилковими накладними до нуля, після чого зареєструвати вірно складені податкові накладні, з такими ж податковими зобов`язаннями, утім, контролюючим органом зареєстровано нові податкові накладні, проте відмовлено в реєстрації розрахунків коригування до помилкових податкових накладних, що зумовило «задвоєння» податкових зобов`язань з ПДВ позивача згідно відомостей ЄРПН, що і становить суму визначених оспорюваними рішеннями зобов`язань.

При цьому позивач вважає, що правильність (неправильність) дій бухгалтера по виправленню помилок в податкових накладних, як і правомірність (неправомірність) подальшого неприйняття податковою розрахунків коригування до помилкових податкових накладних не входять до предмета доказування по справі, оскільки не заявлені як підстави позову.

Відтак, дії позивача щодо повторної реєстрації податкових накладних та реєстрації розрахунків коригування, а також обставини щодо неприйняття до реєстрації відповідачем таких розрахунків коригування суд не оцінює.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

В силу приписів пункту 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Таким чином, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, використання документів первинного обліку платника податків, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Аналіз достовірності сформованих платником податків показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється, а своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків може бути перевірена контролюючим органом в рамках проведення документальних перевірок у порядку, передбаченому статтями 77, 78 ПК України.

За такого правового регулювання є обґрунтованою правова позиція позивача стосовно того, що контролюючим органом зроблено висновок щодо недостовірності і неповноти суми податкових зобов`язань, вказаних в податкових деклараціях, та прийнято рішення про їх донарахування, тобто контролюючим органом у межах проведння камеральної перевірки надана оцінка достовірності і повноті сумі заявлених платником податків зобов`язань, і можуть бути зроблені лише за результатами документальних перевірок.

Так, відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналогічні положення містить і п. 6 розділу ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21.

ЄРПН не належить до джерел даних, на підставі яких визначаються податкові зобов`язання і формуються показники податкової звітності з ПДВ.

У той же час п. 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Тобто, висновок щодо достовірності і повноти нарахування та сплати податків та зборів контролюючий орган може зробити після дослідження даних первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, що під час камеральної перевірки не досліджуються, а можуть перевірятися контролюючим органом в рамках проведення документальних перевірок у порядку, передбаченому статтями 77, 78 ПК України.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що спірні рішення винесено відповідачем з порушенням принципів ст.2 КАС України, а саме не у спосіб, визначений законом (за наслідками камеральної, а не документальної перевірки), необґрунтовано (не враховано дані первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку при визначенні зобов`язань з ПДВ), непропорційно та без урахування права платника податків брати участь у процесі прийняття рішення (надати письмові пояснення з необхідними документами, тощо), відтак, спірні податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати щодо сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-3 ЛТД" (вул. Мироносицька, буд. 30, м. Харків, 61002, ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.03.2021 №, від 22.07.2021 №144981816.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-3 ЛТД" (вул. Мироносицька, буд. 30, м. Харків, 61002, ) суму судового збору у розмірі 22700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 19 жовтня 2021 року.

Суддя О.Г. Котеньов