Справа № 640/13757/19
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року м. Київ № 640/13757/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної екологічної інспекції України

про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної екологічної інспекції України (далі-відповідач), в якій просить:

- стягнути з Державної екологічної інспекції України на корить ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.05.2019 по 01.07.2019 в розмірі 23 927,67 грн.;

- зобов`язати Державну екологічну інспекцію України видати новий наказ, із зазначенням нової дати звільнення ОСОБА_1 від 01.07.2019 з внесенням в трудову книжку відповідного запису та визнання раніше внесеного запису про звільнення ОСОБА_1 від 20.05.2019 недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ним несвоєчасно отримано трудову книжку при звільненні, у зв`язку з чим вважає, що відповідач має сплатити йому середній заробіток за весь час затримки видачі трудової книжки на підставі частини п`ятої статті 235 Кодексу законів про працю України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів надати відзив на позовну заяву.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому заперечено проти позовних вимог та вказано, що у зв`язку з відсутністю позивача у день звільнення на робочому місці йому не видано 20.05.2019 належним чином заповнену трудову книжку.

Зазначено, що Державною екологічною інспекцією України вживались всі дії щодо забезпечення отримання трудової книжки позивачем, зокрема, скеровано листи від 27.05.2019 №3265/5./10-19, від 19.06.2019 №3785/5./7-19 та ці листи не повертались на адресу відповідача як неотримані.

Вказано, що позивач надіслав до відповідача листа про направлення його трудової книжки на зазначену у листі адресу, яка не співпадала з наданими позивачем обліковими даними про його місце проживання. Листом Державної екологічної інспекції України від 27.06.2019 №3967/5./10-19 ОСОБА_1 направлено заповнену трудову книжку, яку він отримав 01.07.2019. На думку представника відповідача, Державна екологічна інспекція України не порушувала будь-яких прав позивача та не допускала бездіяльності щодо вручення останньому трудової книжки, а тому в діях відповідача відсутня вина щодо невручення трудової книжки позивачу.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій додатково наголошено на обгрунтованності позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Державної екологічної інспекції України від 20.05.2019 №174-о, ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу державного екологічного нагляду (контролю) тваринного світу та біоресурсів Департаменту державного екологічного нагляду (контролю) - державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища, 20 травня 2019 року відповідно до частини третьої статті 84 Закону України "Про державну службу".

З вищевказаним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 21.05.2019, про що свідчить відмітка останнього про ознайомлення.

Державною екологічною інспекцією України направлено ОСОБА_1 лист від 27.05.2019 №3265/51/10-19 «Про отримання трудової книжки» з проханням з`явитися до відділу управління персоналом Держекоінспекції та отримати свою трудову книжку.

В подальшому, Державною екологічною інспекцією України повторно направлено ОСОБА_1 лист від 19.06.2019 №3785/5./7-19 «Про отримання трудової книжки» з проханням з`явитися до відділу управління персоналом Держекоінспекції та отримати свою трудову книжку.

Позивачем направлено до Державної екологічної інспекції лист-вимогу від 20.06.2019 щодо термінової видачі трудової книжки та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У відповідь на вимогу позивача, листом Державної екологічної інспекції України від 27.06.2019 №3967/5./10-19 ОСОБА_1 надіслано його трудову книжку.

Вказаний лист отримано позивачем 01.07.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Вказуючи на протиправність дій відповідача щодо затримки вчасної видачі трудової книжки позивача, останній звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Пунктом 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (далі - Інструкція №58) передбачено, що <…> власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 4.2. Інструкції №58, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

За положеннями частини п`ятої статті 235 КЗпП України працівнику виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в разі затримки видачі трудової книжки лише з вини власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абзацу третього пункту 3 Порядку №100 всі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати в тому розмірі, у якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що роботодавці, винні в несвоєчасній видачі звільненому працівникові трудової книжки, несуть передбачену частиною п`ятою статті 235 КЗпП України відповідальність у вигляді обов`язку виплатити звільненому працівникові середній заробіток за весь час затримки видачі трудової книжки.

З огляду на положення статті 47 КЗпП України, в поєднанні з пунктами 4.1 і 4.2 Інструкції №58, роботодавець уважається таким, що виконав покладений на нього обов`язок щодо видачі трудової книжки, якщо він видав трудову книжку звільненому працівникові особисто в останній день роботи або якщо направив за місцем проживання працівника, який відсутній на роботі в день звільнення, повідомлення з пропозицією отримати трудову книжку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі №818/675/16 (адміністративне провадження №К/9901/11584/18).

У випадку одержання згоди на письмову пропозицію отримати трудову книжку на пересилання її поштою, роботодавець уважається таким, що виконав покладений на нього обов`язок у день надсилання її за адресою, зазначеною в згоді.

Беручи до уваги, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність особи, від якої залежить можливість реалізації особою конституційного права на працю, обов`язок надіслати трудову книжку поштою виникає в роботодавця на наступний день з дня отримання відповідної згоди.

Відповідачем вказано, що у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 на робочому місці у день звільнення, йому не видано 20.05.2019 належним чином заповнену трудову книжку.

Згідно з пунктом 4.2. Інструкції №58, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Державною екологічною інспекцією України направлено ОСОБА_1 лист від 27.05.2019 №3265/51/10-19 «Про отримання трудової книжки» з проханням з`явитися до відділу управління персоналом Держекоінспекції та отримати свою трудову книжку.

Суд зазначає, що відповідачем надіслано позивачу поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки з порушенням вимог пункту 4.2. Інструкції №58, оскільки таке повідомлення направлено не в день звільнення 20.05.2019, а лише 27.05.2019, тобто через сім днів після звільнення.

Як було зазначено вище та не заперечується сторонами, з наказом Державної екологічної інспекції України від 20.05.2019 №174-о «Про звільнення ОСОБА_1 » позивач ознайомлений 21.05.2019.

Також, сторонами не заперечується, що в день ознайомлення позивача з наказом про звільнення, а саме 21.05.2019, останньому також не було вручено трудову книжку.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо того, що трудову книжку позивачу видано не було і 21.05.2019, оскільки начальник Відділу управління персоналу Павленко Л.О., яка уповноважена на заповнення та видачу трудових книжок, а також несе персональну відповідальність за їх збереження і облік, перебувала у Житомирському окружному адміністративному суді в якості посадової особи-відповідача у справі № 240/6129/19, оскільки, по-перше, доказів про відрядження Павленко Л.О. у м. Житомир не надано та матеріали справи не містять, по-друге, відповідачем не надано суду доказів, що саме на начальника відділу управління персоналу покладено обов`язок щодо вручення трудової книжки у разі звільнення працівника. Відповідачем не наведено причин щодо неможливості вручення трудової книжки позивачу виконуючим обов`язки голови Державної екологічної інспекції України, яким було підписано наказ про звільнення від 20.05.2019.

Також, судом відхиляються доводи відповідача, що позивач неодноразово повідомлявся в телефонному режимі про можливість отримати трудову книжку, оскільки пунктом 4.2. Інструкції №58 чітко визначено про надіслання саме поштового повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах Державна екологічна інспекція України необґрунтовано затримувала видачу позивачеві трудової книжки та трудова книжка не вручена позивачу з вини роботодавця, а тому позовні вимоги в частині стягнення з Державної екологічної інспекції України на корить ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21.05.2019 по 01.07.2019 підлягають задоволенню.

Також, зважаючи на встановлені судом обставини, задоволенню підлягає позовна вимога щодо зобов`язання відповідача видати новий наказ, із зазначенням нової дати звільнення ОСОБА_1 від 01.07.2019 з внесенням в трудову книжку відповідного запису та скасування раніше внесеного запису про день звільнення ОСОБА_1 20.05.2019.

Сторонами не заперечується та матеріалами справи підтверджено, що трудову книжку позивач отримав 01.07.2019.

Отже, період затримка видачі трудової книжки позивачу становить з 20.05.2019 по 01.07.2019, тобто 27 днів.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: з) вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду.

Нормами абзацу 3 пункту 2 розділу І Порядку № 100 визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто що передують дню звільнення працівника з роботи.

В силу пункту 5 розділу ІV Порядку № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Пункту 8 розділу ІV Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.( Абзац перший пункту 8 із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1398 ( 1398-99-п ) від 30.07.99).

Середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 20953,42 грн, виходячи з такого розрахунку: 12973,68 грн заробітна плата за травень 2019 року + 11860,00 грн заробітна плата за квітень 2019 року = 24833,68 : 32 робочі дні (квітень-20 робочих днів, травень 12 робочих днів) = 776,05 грн середньоденна заробітна плата *27 робочі дні, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Суд не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок, оскільки такий не відповідає фактичним обставинам.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись статтями 72-77, 241, 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Державну екологічну інспекцію України видати новий наказ із зазначенням нової дати звільнення ОСОБА_1 від 01.07.2019 з внесенням в трудову книжку відповідного запису та скасування раніше внесеного запису про день звільнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Державної екологічної інспекції України на корить ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.05.2019 по 01.07.2019 в розмірі 20953 (двадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три гривні) 42 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.