Справа № 160/6762/21
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 160/6762/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пац Вячеслава Олександровича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 р. (суддя Віхрова В.С.) в справі № 160/6762/21 за позовом ОСОБА_1 до Покровської районної державної адміністрації про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення, скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Покровської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій державного реєстратора Замфіра Олега Миколайовича щодо державної реєстрації обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження на все нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Замфіра О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме щодо державної реєстрації обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження на все нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження: 23128888 (спеціальний розділ), дата, час державної реєстрації: 01.11.2017 10:41:04, підстава для державної реєстрації: ухвала, серія та номер: 568/3418/17-ц, виданий 19.09.2017, видавник: Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37884853 від 01.11.2017 14:16:13, вид обтяження: арешт нерухомого майна, відомості про суб`єктів обтяження: обтяжував: Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне виробниче підприємство Бабушкінського району м. Дніпропетровська, , країна реєстрації: Україна, особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , зміст, характеристика обтяження: арешт нерухомого майна з забороною відчуження, опис предмета обтяження: все нерухоме майно; скасування державної реєстрації обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження на все нерухоме майно, належне позивачу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 р. позов задоволено частково, визнано протиправними дії державного реєстратора Покровської районної державної адміністрації Замфіра О.М. щодо державної реєстрації обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження на нерухоме майно - садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 281,9 кв.м., належне ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасоване рішення державного реєстратора Покровської районної державної адміністрації Замфіра О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме щодо державної реєстрації обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження на нерухоме майно - садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 281,9 кв.м., належне ОСОБА_1 ; номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження: 23128888 (спеціальний розділ); Дата, час державної реєстрації: 01.11.2017 10:41:04; Державний реєстратор: Замфір Олег Миколайович, Покровська районна державна адміністрація, Дніпропетровська область; скасовано державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження на нерухоме майно - садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 281,9 кв.м., належне ОСОБА_1 , номер запису обтяження 23128888 від 01.11.2017 року; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Вважає, що обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача не відновить повністю права позивача, а також суперечить правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 28.10.2020 р. № 910/10963/19.

Крім того, безпідставно судом першої інстанції зазначено про скасування рішення державного реєстратора щодо майна позивача, яке розташовано у м. Київ, «Стадне» содово-дачне товариство ( АДРЕСА_1 , оскільки номер запису обтяження 23128888 стосується всього нерухомого майна, яке належить позивачу.

Вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу через підтвердження належними доказами як здійснення позивачем відповідних витрат, так й наданням позивачу такої допомоги, а відповідачем не заявлено про не співмірність таких витрат.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

Позивачу на праві приватної власності належить об`єкт житлової нерухомості садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 281,9 кв.м.

03.04.2021 року під час здійснення операції з купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_1 дізнався від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малахова А.С., що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 01.11.2017 року державним реєстратором Покровської районної державної адміністрації Замфіром О.М. внесено запис про обтяження за №23128888.

Підставою для обтяження стала ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська №568/3418/17-ц, яка прийнята 19.09.2017 року.

Обтяжувачем визначено Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне виробниче підприємство Бабушкінського району м. Дніпропетровська.

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37884853 від 01.11.2017 року, ОСОБА_2 , Покровська районна державна адміністрація, Дніпропетровська область.

07.04.2021 року позивачем через свого представника направлено запит до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про видачу копії ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2017 року у справі №568/3418/17-ц.

12.04.2021 року за підписом в.о. голови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надана відповідь №02-13/1/457/20221вих. про те, що надати копію ухвали суду від 19.09.2017 року у справі №568/3418/17-ц неможливо, оскільки відповідно до реєстраційних відомостей автоматизованої системи документообігу суду КП «д-3» справа №568/3418/17-ц в провадження Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська не перебувала.

Встановивши відсутність судового рішення про обтяження майна позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення державним реєстратором Покровської районної державної адміністрації Замфіром О.М. вимог законодавства при прийнятті рішення, індексний номер: 37884853 від 01.11.2017 року, не здійснення належної перевірки відомостей стосовно наявності підстав для обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 .

Відповідно, суд першої інстанції вважав, що порушені права позивача підлягають відновленню шляхом визнання протиправними дій державного реєстратора Покровської районної державної адміністрації Замфіра О.М. щодо державної реєстрації обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження на нерухоме майно - садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 281,9 кв.м., належне ОСОБА_1 , а також шляхом визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Покровської районної державної адміністрації Замфіра О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме щодо державної реєстрації обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження на нерухоме майно - садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 281,9 кв.м., належне позивачу, номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження: 23128888 (спеціальний розділ); Дата, час державної реєстрації: 01.11.2017 10:41:04; Державний реєстратор: Замфір Олег Миколайович, Покровська районна державна адміністрація, Дніпропетровська область.

Стосовно позовної вимоги про скасування державної реєстрації обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження на все нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , суд першої інстанції із посиланням на правову позицію Верховного Суду, зокрема, викладену в постанові від 28.10.2020 року у справі №910/10963/19, вказав, що така вимога має бути задоволена частково, оскільки доказів обтяження іншого майна позивача, крім садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 281,9 кв.м., суду не надано, матеріали справи не містять інформації стосовно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження іншого майна позивача, тому дійшов висновку, що права позивача станом на день розгляду справи судом стосовно іншого нерухомого майна не порушені, доказів зворотного суду не надано.

При вирішенні питання стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції вважав, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду справи № 160/6761/21 не є належним чином обґрунтованою, завищеною, такою, що не підтверджена жодним належним чином складеним документом у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведений висновок обґрунтованим.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об`єкт житлової нерухомості садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 281,9 кв.м.

ОСОБА_1 03.04.2021 р. під час здійснення операції з купівлі-продажу нерухомого майна стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 01.11.2017 р. державним реєстратором Покровської районної державної адміністрації Замфіром О.М. внесено запис про обтяження за №23128888, підставою для обтяження стала ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська №568/3418/17-ц, яка прийнята 19.09.2017 року.

Обтяжувачем визначено Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне виробниче підприємство Бабушкінського району м. Дніпропетровська.

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37884853 від 01.11.2017 року, Замфір Олег Миколайович, Покровська районна державна адміністрація, Дніпропетровська область.

07.04.2021 року позивачем через свого представника направлено запит до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про видачу копії ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2017 року у справі №568/3418/17-ц.

За інформацією в.о. голови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, викладену в листі від 12.04.2021 р. №02-13/1/457/20221вих., неможливо надати копію ухвали суду від 19.09.2017 року у справі №568/3418/17-ц, оскільки відповідно до реєстраційних відомостей автоматизованої системи документообігу суду КП «д-3» справа №568/3418/17-ц в провадження Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська не перебувала.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004 р. (далі Закон - №1952-ІV), згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 2 якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Відповідно до статті 3 Закону №1952-ІV загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Частиною першою статті 5 Закону №1952-ІV передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

За змістом статті 6 Закону №1952-ІV організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1952-ІV державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Пунктами 1-3 частини третьої статті 10 Закону №1952-ІV передбачено, що державний реєстратор, зокрема: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи.

Як передбачено частиною першою статті 18 Закону №1952-ІV, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 27 Закону №1952-ІV державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Отже, прийняттю рішення державного реєстратора про обтяження нерухомого майна передує перевірка відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Як вказано вище, за інформацією Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2021 р. №02-13/1/457/20221вих. реєстраційними відомостями автоматизованої системи документообігу суду КП «д-3» підтверджено, що справа №568/3418/17-ц в провадження Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська не перебувала.

Єдиний державний реєстр судових рішень не містить відомостей про судове рішення про обтяження майна ОСОБА_1 , в тому числі щодо об`єкта житлової нерухомості садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 281,9 кв.м., а справа за номером 568/3418/17-ц в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та будь-якого іншого суду не перебувала.

Враховуючи не спростування такої інформації відповідачем, є правильним висновок суду першої інстанції про порушення державним реєстратором Покровської районної державної адміністрації Замфіром О.М. вимог Закону №1952-ІV при прийнятті рішення індексний номер: 37884853 від 01.11.2017 року, в частині не здійснення належної перевірки відомостей стосовно наявності підстав для обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 , що вказує на обґрунтованість судового рішення в частині визнання протиправними дій державного реєстратора Покровської районної державної адміністрації Замфіра О.М. щодо державної реєстрації обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження на нерухоме майно - садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 281,9 кв.м., належне ОСОБА_1 .

Відповідно, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність рішення державного реєстратора Покровської районної державної адміністрації Замфіра О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме щодо державної реєстрації обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження на нерухоме майно - садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 281,9 кв.м., належне ОСОБА_1 ; номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження: 23128888 (спеціальний розділ); Дата, час державної реєстрації: 01.11.2017 10:41:04; Державний реєстратор: Замфір Олег Миколайович, Покровська районна державна адміністрація, Дніпропетровська область.

Фактично апелянт не погоджується з відмовою суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог в частині скасування державної реєстрації обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження на все нерухоме майно, належне ОСОБА_1 .

При цьому, як суд першої інстанції, так й апелянт у питанні наявності у суду компетенції на скасування державної реєстрації посилаються на правовий висновок, викладений Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 р. у справі №910/10963/19.

Так, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 28.10.2020 р. у справі № 910/10963/19 висловлена наступна правова позиція:

« 75.3. <…> згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції.

75.4. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

75.5. Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції (яка діяла на час ухвалення судових рішень у даній справі), на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

75.6. Викладене свідчить, що з 16.01.2020, тобто на час ухвалення оскаржуваних рішень у даній справі, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачав, тому доводи скаржників про необхідність застосування Позивачем такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати йому відновлення порушеного права касаційним судом відхиляються.

75.7. Водночас колегія суддів зазначає, що у пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом.

75.8. Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16.01.2020 цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952.».

Застосовуючи приведену правову позицію Верховного Суду, суд погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову в частині вимог про скасування державної реєстрації, а саме про скасування державної реєстрації обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження на конкретно визначено нерухоме майно - садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 281,9 кв.м., яке належить ОСОБА_1 , номер запису обтяження 23128888 від 01.11.2017 року.

При цьому є правильною відмова у задоволенні позовних вимог стосовно визнання протиправними дій, скасування рішення та скасування державної реєстрації стосовно обтяження всього майна позивача, позаяк доказів обтяження іншого майна позивача, крім садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 281,9 кв.м., суду не надано, а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості про обтяження іншого майна позивача. Зворотного суду не надано.

Відсутність порушених прав позивач стосовно іншого нерухомого майна вказує на необґрунтованість вимог в цій частині.

Стосовно відмови суду першої інстанції у стягненні витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 14 000 грн., які складаються з 4 000 грн. як оплати за попередню консультацію та вивчення документів та 10 000 грн. як оплати за підготовку позову.

Позивачем на підтвердження факту отримання професійної правничої допомоги та здійснення відповідних витрат надано копію договору про надання правничої допомоги від 05.04.2021 року №4/21; копію додаткової угоди №1 від 05.04.2021 року; копію акту №1 наданих послуг від 23.04.2021 року; копію квитанції від 23.04.2021 року; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2079 від 28.10.2004 року; ордер на надання правової допомоги серія КВ №803117.

За змістом акту №1 наданих послуг від 23.04.2021 року адвокатом надані наступні послуги: 21.04.2021 року попередня консультація та вивчення наданих ОСОБА_1 документів з метою визначення захисту інтересів клієнта 4 000 грн.; 23.04.2021 року підготовка позову 10 000 грн.

Відповідно до частин першої та третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018 року у справі № 814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги.

Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 року у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 року у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 року у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 року у справі № 915/237/18.

Суд погоджує висновок суду першої інстанції, за подані позивачем документи в сукупності не містять обґрунтованої та об`єктивної суми витрат на правову допомогу, які були вчинені адвокатом, як такі, що неминуче мали бути вчинені адвокатом для відновлення прав клієнта, з огляду на наступне.

За змістом частини п`ятої статті 134 КАС України визначено вимоги до визначення розміру витрат на оплату послуг адвоката, який має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом першої інстанції ця справа в силу частини шостої статті 12 КАС України є справою незначної складності, що зумовило її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованою, є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, досліджених та підготовлених доказів, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг з розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу; позивачем не надано жодного належним чином складеного документу на підтвердження витраченого адвокатом часу, що вказує на необґрунтованість обсягу наданих адвокатом послуг.

Враховуючи викладене, суд погоджує висновок суд першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пац Вячеслава Олександровича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 р. в справі № 160/6762/21 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 р. в справі № 160/6762/21 за позовом ОСОБА_1 до Покровської районної державної адміністрації про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення, скасування державної реєстрації залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 18.10.2021 р. та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 18.10.2021 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко