Справа № 320/9042/20
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року м. Київ № 320/9042/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

до суду звернулась фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (код: 39393260, адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення 5-а), Державної податкової служби України (код: 43005393, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа 8) в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04 серпня 2020 року № Ф-120975-52 в сумі 23310,81 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем 1 протиправно сформовано податкову вимогу на суму 23310,81 грн.

Ухвалою суду від 07.10.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду від 07.10.2020 направлялася у т.ч. відповідачеві 2 на електронну адресу (ІНФОРМАЦІЯ_2) 07.10.2020 о 19:28 год. засобами електронного зв`язку. Успішна доставка відповідного електронного листа підтверджується сформованим автоматизованою системою документообігу суду звітом від 07.10.2020.

Однак, враховуючи дату отримання відповідачем 2 копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, у встановлений судом строк (по 23.10.2020 включно) та станом на час розгляду справи відзив від відповідача 2 не надходив.

12.03.2021 судом отримано відзив відповідача 1, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову та вказував зокрема на те, що контролюючий орган мав всі передбачені законодавством підстави для винесення спірної вимоги та її направлення на адресу позивача, а оскільки останнє відповідає всім критеріями, визначеним законодавством, та було вручено належним чином позивачеві, підстави для її скасування у судовому порядку відсутні.

В свою чергу, у відповіді на відзив позивачем наголошено, що оскаржувана вимога прийнята з порушенням норм чинного законодавства, є безпідставною та необґрунтованою, оскільки у контролюючого органу були відсутні правові підстави для її прийняття.

Також, у відзиві на позов відповідачем 1 заявлялось клопотання про заміну відповідача по справі - ГУ ДФС у Київській області на правонаступника, яким є ГУ ДПС у Київській області ().

В той же час, як встановлено судом, постановою Кабінету Міністрів України №893 від 30.09.2020 ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, зокрема ГУ ДПС у Київській області.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 постанови №893 територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

За пунктом 3 постанови №893 права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Державною податковою службою України видано наказ від 30.09.2020 №529, яким наказано утворити як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, а Департаменту правової роботи - подати державному реєстратору документи для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідної інформації про утворення територіальних органів Державної податкової служби як її відокремлених підрозділів.

Згідно наказу Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529, повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови №893.

Так, у відповідності до положення про Головне управління ДПС у Київській області, затвердженого наказом ДПС України від 12.11.2020 №643, ГУ ДПС у Київській області утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України, забезпечує реалізацію повноважень Державної податкової служби України на території Київської області і є правонаступником майна, прав та обов`язків ГУ ДПС у Київській області ().

Відтак, враховуючи викладені обставини, а саме що з 01.01.2021 відбулось компетенційне адміністративне правонаступництво від ліквідованого ГУ ДПС у Київській області () до правонаступника - Головного управління ДПС у Київській області (), суд вбачає наявність підстав для задоволення заявленого клопотання та власне заміни відповідача 1 по справі - Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області () на Головне управління Державної податкової служби у Київській області () в порядку процесуального правонаступництва.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Так, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області 24.01.2002.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) зареєстрована як фізична особа-підприємець 29.12.2002 (запис про державну реєстрацію в ЄДР від 21.02.2005 №2 001518) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД є: агентства нерухомості (код 68.31).

При цьому, 01.10.2020 за номером запису 003001518 до ЄДР внесено відомості щодо припинення підприємницької діяльності позивача на підставі власного рішення.

Як зазначено позивачем, у квітні 2019 року їй прийшов лист від Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області разом із постановою про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2019 (58142673) на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 №Ф-6858-23 ГУ ДФС у Київській області.

Сплативши 15100,00 грн. згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 №Ф-6858-23 та всіх виконавчих платежів за постановою державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області виконавче провадження було закінчено.

23.08.2019 позивачем отримано рішення податкового органу від 30.07.2019 № про сплату: штрафу у сумі 583,14 грн. за період з 22.10.2013 до 21.10.2014; штрафу у розмірі 5727,25 грн. за період з 21.10.2015 до 03.04.2019; пені у розмірі 20405,92 грн.

У зв`язку із надходженням такого рішення відповідача 1, позивач звернулась до Київського окружного адміністративного суду з відповідним позовом, за результатом розгляду якого рішенням від 21.12.2019 по справі №320/5156/19, що набрало законної сили 02.07.2020, визнано протиправними та скасовано:

- вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 12 листопада 2018 року № Ф-6858-23;

- рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про застосовування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 30 липня 2019 року.

Однак, 15.08.2020 позивачем знову отримано вимогу контролюючого органу про сплату боргу (недоїмки) від 04.08.2020 на суму 23310,81 грн.

25.08.2020 позивач звернулась до ДПС України та ГУ ДПС у Київській області зі скаргою про скасування та відкликання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.08.2020 №Ф-120975-52 про заборгованість станом на 31.07.2020. Зокрема, позивач у даній скарзі просила виконати рішення Київського окружного адміністративного суду від 21.12.2019 №320/5156/19, а також врахувати суму 15060,60 грн. як таку, що надмірно сплачена та підлягає поверненню відповідно до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, і внести відповідні зміни до програмного забезпечення інформаційних систем органів ДПС та відповідного відображення цього в інтегрованій картці платника єдиного внеску.

Втім, за результатами розгляду скарги позивача, ДПС України було прийнято рішення від 15.09.2020 №27904/6/99-00-06-03-01-06 про залишення без змін вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.08.2020 №Ф-120975-52 ГУ ДПС у Київській області, а скарги позивача - без задоволення.

При цьому, ДПС України також було вирішено зобов`язати ГУ ДПС у Київській області винести та направити нову вимогу на суму збільшення боргу (недоїмки) з урахуванням викладених у рішенні від 15.09.2020 №27904/6/99-00-06-03-01-06 обставин, згідно вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з таким рішенням контролюючого органу, вказуючи на те, що позивач своєчасно сплачує єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що зокрема було встановлено судовим рішенням у справі №320/5156/19, а відсутність відповідної заборгованості з грудня 2019 року підтверджується наявними квитанціями про сплату даного податку, позивач вирішила звернутись до суду з даним адміністративним позовом, оскільки дії відповідача 1 щодо виставлення спірної вимоги є протиправними.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України) та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Законом №2464-VI визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Вимогами п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 4 статті 8 Закону №2464-VI встановлено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Облік нарахованих і сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюється контролюючим органом в інтегрованій картці платника, що відкривається за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені цим законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами встановлена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449 (надалі по тексту - Інструкція)

Згідно з вимогами Закону №2464-VI та Інструкції №449 на платника покладено обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Законом України від 06 грудня 2016 року №1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону №2464-VI, що діють з 1 січня 2017 року, зокрема щодо обов`язковості визначення бази нарахування єдиного внеску у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування нараховують єдиний внесок на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI).

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Таким чином, фізичні особи-підприємці, які застосовують спрощену систему оподаткування, сплачують єдиний соціальний внесок за періоди, в яких вони були платниками єдиного податку, незалежно від того, отримували вони дохід у цей період чи ні.

Законом України від 21.12.2016 №1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік", установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2017 - 3200,00 грн., з 1 січня 2018 року - 3723,00 грн.

Частиною п`ятою статті 8 Закону №2464-VI для зазначеної категорії платників встановлена обов`язкова ставка єдиного внеску, що дорівнює 22% бази нарахування.

Також, нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДФС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника.

Крім того, з прийняттям Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" внесені зміни до Закону №2464-VI, що діють з 01.01.2018, зокрема щодо строків сплати зобов`язань фізичними особами-підприємцями.

Так, з 01.01.2018 всі фізичні особи-підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільненої статтею 4 Закону №2464-VI категорії страхувальників, зобов`язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI).

Законом України від 07.12.2017 №2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2018 - 3723,00 грн.

Відповідно, щоквартальний платіж складає 2457,18 грн. (3723,00*3*22%), поквартально:

до 19.04.2018 - за 1 квартал 2018 року - 2457,18 грн.

до 19.07.2018 - за 2 квартал 2018 року - 2457,18 грн.

до 19.10.2018 - за 3 квартал 2018 року - 2457,18 грн.

до 21.01.2019 - за 4 квартал 2018 року - 2457, 18 грн.

Статтею 6 Закону №2464-VI визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п.п. 6, 7 ст. 13 Закону №2464-VI та розділу VI Інструкції №449, органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Приписами статті 25 Закону №2464-VI та пункту 3 Розділу VI Інструкції №449 визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом (п. 3 Розділу VI Інструкції).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Як вбачається із матеріалів справи, в межах адміністративної справи за №320/5156/19 позивачем оскаржувались вимога Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 № Ф-6858-23 та рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про застосовування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 30.07.2019.

При цьому, як було встановлено судом у рішенні від 21.12.2019 по справі №320/5156/19, заборгованість у розмірі 15060,60 грн. по вимозі №Ф-6858-23 від 12.11.2018 була нарахована контролюючим органом за наступні періоди:

- за I квартал 2017 року в розмірі 1353,06 грн. (граничний термін сплати 19.04.2017);

- за IІ квартал 2017 року в розмірі 2112,00 грн. (граничний термін сплати 19.07.2017);

- за IІІ квартал 2017 року в розмірі 2112,00 грн. (граничний термін сплати 19.10.2017);

- за IV квартал 2017 року в розмірі 2112,00 грн. (граничний термін сплати 19.01.2018);

- за I квартал 2018 року в розмірі 2457,18 грн. (граничний термін сплати 19.04.2018);

- за IІ квартал 2018 року в розмірі 2457,18 грн. (граничний термін сплати 19.07.2018);

- за IІІ квартал 2018 року в розмірі 2457,18 грн. (граничний термін сплати 19.10.2018).

Судом також було встановлено, що ОСОБА_1 було сплачено єдиний соціальний внесок за 2017 - 2018 роки, а саме:

28.03.2017 - за I квартал 2017 року в розмірі 2012,00 грн., що підтверджується квитанцією №120А6D1832;

30.06.2017 - за IІ квартал 2017 року в розмірі 2212,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.796812393.1;

28.09.2017 - за IІІ квартал 2017 року в розмірі 2112,00 грн., що підтверджується квитанцією №89;

14.12.2017 - за IV квартал 2017 року в розмірі 2100,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.915717482.1;

12.03.2018 - за I квартал 2018 року в розмірі 2500,00 грн., що підтверджується платіжним документом №ПНМ88863;

06.06.2018 - за IІ квартал 2018 року в розмірі 2500,00 грн., що підтверджується квитанцією №120АС51833;

28.09.2018 - за IІІ квартал 2018 року в розмірі 2500,00 грн., що підтверджується квитанцією №1-2408К;

28.12.2018 - за IV квартал 2018 року в розмірі 2500,00 грн., що підтверджується квитанцією №1-2343К.

Крім цього, суд зазначив, що факт оплати ОСОБА_1 сум єдиного соціального внеску за 2017 - 2018 роки та зарахування сплачених сум, згідно квитанцій від 28.03.2017 №120А6D1832, від 30.06.2017 №0.0.796812393.1, від 28.09.2017 №89, від 14.12.2017 №0.0.915717482.1, від 12.03.2018 №ПНМ88863, від 06.06.2018 №120АС51833, від 28.09.2018 №1-2408К та від 28.12.2018 №1-2343К, до бюджету підтверджується відомостями інтегрованої картки платника по коду класифікації доходів бюджету 71040000 "для фізичних осіб підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність" найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи ОСОБА_1 , копія якої була надана податковим органом до відзиву на позов.

Отже, у вказаному рішенні суд встановив, що позивачем у повному обсязі було виконано зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску.

Таким чином, з огляду на протиправність дій Головного управління Державної податкової служби України в Київській області щодо нарахування ФОП ОСОБА_1 боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 15060,60 грн. та прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 №Ф-6858-23, а також відсутність рішень податкового органу про скасування вказаної у вимозі суми боргу (недоїмки), чи рішення про скасування самої вимоги про сплату боргу (недоїмки), суд дійшов висновку, що вимога відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 №Ф-6858-23 підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Також, з огляду на те, що позивачем у повному обсязі та своєчасно було виконано зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску, та встановлення судом протиправності оскаржуваної вимоги, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні законні підстави для прийняття рішення № від 30 липня 2019 року про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску та скасував його.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України . обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається із матеріалів даної адміністративної справи за №320/9042/20, що в тому числі підтверджується наведеними у відзиві ГУ ДПС у Київській області поясненнях, спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04 серпня 2020 року № Ф-120975-52 в сумі 23310,81 грн. була сформована у тому числі на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску від 30.07.2019 №.

Відтак, зважаючи на те, що рішення № від 30.07.2019 про застосовування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску було предметом оскарження в адміністративній справі №320/5156/19 та у подальшому було скасоване, то сума грошових зобов`язань, яка визначена у ньому не набула статусу узгодженої.

При цьому, враховуючи що рішенням суду від 21.12.2019, що набрало законної сили 02.07.2020, було скасовано вищевказане рішення контролюючого органу від 30.07.2019 №, оскаржувана в межах даної адміністративної справи вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04 серпня 2020 року № Ф-120975-52 в сумі 23310,81 грн. не могла бути сформована у т.ч. на підставі зазначеного рішення контролюючого органу.

Крім цього, у справі №320/5156/19 суд встановив, що позивачем суми єдиного внеску у необхідному розмірі та своєчасно були сплачені за період: І квартал 2017 року по ІV квартал 2018 року. Зокрема, факт оплати позивачем сум єдиного внеску за 2017-2018 роки підтверджувався відомостями з інтегрованої картки платника - позивача.

В той же, як зазначено відповідачем 1 у відзиві, згідно даних ІКП позивача за ІV квартал 2018 року рахувалась переплата на суму 2842,22 грн. та за І квартал 2019 року на суму 2848,04 грн.

При цьому, будь-яких ґрунтованих пояснень та належних доказів у підтвердження правомірності сформованого боргу з ЄСВ за позивачем, який згідно ІКП останньої почав формуватись з ІІ кварталу 2019 року, матеріали справи не містять та відповідно до наявних матеріалів справи позивачем своєчасно та у повному обсязі сплачувалось ЄСВ за ІІІ квартал 2019 року, за IV квартал 2019 року та за І і ІІ квартали 2020 року.

Таким чином, за викладених вище обставин, суд робить висновок, що сума боргу, вказана у спірній вимозі від 04 серпня 2020 року № Ф-120975-52, сформована неправомірно, а отже наведені позивачем заперечення щодо протиправності останньої суд вважає обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, зазначеною нормою, законодавець визначає обов`язок суб`єкта владних повноважень аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Оскільки відповідачі не виконали покладеного на них обов`язку та не довели належними і допустимими доказами правомірності прийнятої Головним управлінням ДФС у Київській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04 серпня 2020 року № Ф-120975-52, суд виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При поданні даного адміністративного позову позивачем було сплачено судовий збір на суму 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 29.09.2020 № 12031D1812, а відтак вказана сума підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1. Зокрема, суд робить висновок, що сума сплаченого позивачем судового збору підлягає відшкодуванню саме за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, оскільки в межах даної адміністративної справи предметом спору була винесена ним у відношенні позивача вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04 серпня 2020 року № Ф-120975-52 в сумі 23310,81 грн., за відсутності будь-яких вимог, звернутих позивачем до відповідача 2.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 134, 139, 241-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 04 серпня 2020 року № Ф-120975-52.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області (, адреса: 03151, місто Київ, вул. Народного ополчення, будинок 5А) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано: 19.10.2021.

Суддя Панченко Н.Д.