Справа № 200/7626/21
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 р. Справа№200/7626/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бєломєстнова О.Ю.

при секретарі: Щербак Ю.В.

за участю сторін:

позивача - Носенко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення винагороди та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

20.05.2021 року позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (, місцезнаходження: м. Житомир, вул. В.Бердичівська, 17а), військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (, місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Дмитра Мазура, 18) про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати, винагороди та моральної шкоди.

Ухвалою суду від 25.05.2021 року відкрито провадження у справі № 200/6147/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 15.06.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування наказів роз`єднані.

Виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України про:

- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо не виплати винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь в заходах ЗНБО, виконують обов`язки за посадою (в тому числі тимчасово) за лютий місяць 2021 року;

- стягнення з військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь в заходах ЗНБО, виконують обов`язки за посадою (в тому числі тимчасово) за лютий місяць 2021 року згідно з Порядком виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, який затверджено Наказом Міністерства оборони України від 18 вересня 2020 року № 340, та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 вересня 2020 року за № 924/35207 у сумі 5000,00 грн.;

- стягнення з військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн.

Ухвалою суду від 23.06.2021 року адміністративну справу у частині вказаних вимог прийнято до провадження та присвоєно № 200/7626/21.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 вимагав від позивача встановити в його особистому кабінеті кінцевий абонентський зв`язок захищеної системи обміну інформації ЗСУ (ЗСУ-001). На зазначене позивач повідомив, що встановлення в його кабінеті кінцевого абонентського апарату без створення технічного захисту інформації є порушенням вимог ст.11 Закону України Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах. Після чого ОСОБА_3 склав відносно позивача протокол А2120 №18 від 22.02.2021 року про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП.

У зв`язку з наведеним він не отримав винагороду за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь в заходах ЗНБО, виконують обов`язки за посадою (в тому числі тимчасово) за лютий 2021 року у сумі 5000,00 грн.

За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення Краматорський міський суд Донецької області ухвалив постанову від 05.05.2021 року у справі № 234/2659/21 про закриття провадження по справі відносно позивача за ч.2 ст.172-15 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вважає, що командир військової частини НОМЕР_1 безпідставно лишив його винагороди.

Позивач зазначає, що знаходився під моральним гнітом з боку командування бригади, був вимушений захищати свої права у судовому порядку, що спричинило йому значні моральні страждання, які підлягають компенсації у сумі 50000,00 грн. Наведене стало підставою його звернення до суду з даним позовом.

22.07.2021 року відповідач надав письмові заперечення, у яких просив у задоволенні позову відмовити (а.с.92-98). Свою позицію обґрунтовував тим, що у зв`язку із встановленням ознак військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП у діях помічника начальника зв`язку помічника начальника відділення зв`язку та інформаційних систем капітана ОСОБА_1 командиром військової частини НОМЕР_1 складено протокол про вчинення правопорушення, який скеровано до Краматорського міського суду Донецької області для відкриття провадження по справі та прийняття рішення щодо притягнення до відповідальності.

Зазначає, що рішення суду за адміністративним протоколом серії А2120 № 18 стосовно капітана ОСОБА_1 до частини надійшло лише 25.06.2021 року. При цьому 22.04.2021 року позивач звільнений з лав Збройних Сил України та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Вважає, що командування військової частини до моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження по справі разом із позовом не було обізнано про наявність судового рішення, що виключає протиправність дій, як таку. Після отримання постанови суду були внесені зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2021 року № 173 у частині виплати позивачу винагороди за безпосередню участь в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони за лютий 2021 року.

Крім того зазначає, що не виплата винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям не застосовується як захід адміністративного впливу на відміну від інших заходів, що передбачені КУпАП та іншим законодавством.

Також у своєму позові позивач вказує на нібито наявність факту протиправних дій, а відтак і причинного зв`язку з виникненням у нього моральних страждань, що підлягають компенсації. Проте, позивачем не доведено у чому безпосередньо полягає завдана йому моральна шкода та з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Позивачем була надана відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідач стверджує, що він лише один раз звертався до медичного пункту військової частини та в якості доказу навів журнал лікарських призначень військової частини НОМЕР_1 . Проте, позивач двічі звертався до 65 військового мобільного госпіталю м. Часів Яр у зв`язку з високим тиском.

22.07.2021 року ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Продовжено на 30 днів строк проведення підготовчого провадження у справі.

З 30.07.2021 року по 28.08.2021 року та з 01.09.2021 року по 03.09.2021 року суддя Бєломєстнов О.Ю. перебував у відпустці.

Ухвалою суду від 31.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач у судове засідання з`явився, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового засідання.

Дослідивши подані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є громадянином України та учасником бойових дій, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 від 02.04.2016 року та посвідченням серії НОМЕР_4 від 23.11.2015 року.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії А2120 №18 від 22.02.2021 року, ОСОБА_1 19.02.2021 року, будучи військовослужбовцем військової частини за контрактом - помічником начальника зв`язку відділення зв`язку та інформаційних систем штабу військової частини НОМЕР_1 , під час виконання своїх службових обов`язків через особисте недбале ставлення до військової служби не забезпечив підтримання готовності мережі зв`язку на території військової частини НОМЕР_1 , тобто неналежно віднісся до виконання своїх службових обов`язків в умовах особливого періоду.

З наказу командира військової частини НОМЕР_1 Про виплату винагороди за безпосередню участь в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони від 17.03.2021 року № 173 вбачається, що до списку особового складу на виплату винагороди позивач не внесений. Зазначене підтверджується також наданими письмовими поясненнями за лютий 2021 року.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 118 від 22.04.2021 року капітана ОСОБА_1 з 22.04.2021 року виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 05.05.2021 року по справі № 234/2659/21 закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 172-15 ч.2 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набрала законної сили 17.05.2021 року.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 468 від 21.07.2021 року внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Про виплату винагороди за безпосередню участь в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони від 17.03.2021 року № 173, доповнено додаток до наказу порядковим номером 612 - список особового складу на доплату винагороди ОСОБА_1 за безпосередню участь в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони за лютий 2021 року у розмірі 5000,00 грн.

Судом встановлено, що на виконання зазначеного наказу фінансово-економічною службою складено розрахунково-платіжну відомість № 381 на виплату ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в операції об`єднаних сил військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , згідно якої останньому нараховану винагороду за лютий 2021 року у сумі 5000,00 грн. Також у судовому засіданні позивач визнав надходження на його рахунок вказаної суми.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати своєчасно позивачу винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь в заходах ЗНБО, виконують обов`язки за посадою (в тому числі тимчасово) за лютий місяць 2021 року, та наявність права щодо стягнення зазначеної винагороди у сумі 5000,00 грн. та моральної шкоди у сумі 50000,00 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених законних прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частин 1-4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991 року (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Так, механізм та умови виплати винагороди за безпосередню участь в операції об`єднаних сил військовослужбовцям визначений Порядком виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 18.09.2020 № 340 (далі - Порядок №340).

Згідно пункту 3 Порядку № 340 виплата винагороди здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів органів військового управління та військових частин, у яких зазначається розмір винагороди в гривнях. Командирам військових частин - на підставі наказів вищих командирів (начальників, керівників).

Пунктом 8 Порядку № 340 встановлено, що винагорода не виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які особисто допустили порушення.

Пунктом 7 зазначеного Порядку встановлено, що до порушень відносить, зокрема, вчинення військовослужбовцями військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення.

Як вже зазначалося, підставою позбавлення позивача винагороди за безпосередню участь в операції об`єднаних сил військовослужбовцям за лютий 2021 року у розмірі 5000,00 грн. є вчинення адміністративного правопорушення, про що складений протокол про адміністративне правопорушення серії А2120 №18 від 22.02.2021 року відносно ОСОБА_1 за ст. 172-15 ч.2 КУпАП.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 18.07.2017 року № 374 (далі Інструкція № 374) протокол про порушення, передбачені статтями 172-10 - 172-20 КУпАП, складається командиром (начальником) військової частини або уповноваженим ним командиром підрозділу (далі - уповноважена посадова особа військової частини) у разі виявлення ним безпосередньо факту вчинення підлеглим військовослужбовцем військового адміністративного правопорушення або отримання інформації про вчинення такого правопорушення від інших осіб.

За диспозицією ст. 172-15 ч.2 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової служби особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду. Повноваження з притягнення до такої відповідальності надані суду.

Разом з тим встановлено, що позивача було позбавлено спірної винагороди за лютий 2021 року до винесення рішення органом, уповноваженим розглядати справи про адміністративне правопорушення про притягнення військовослужбовця до відповідальності (судом), тобто передчасно.

Крім того, суд звертає увагу на те, що постановою Краматорського міського суду Донецької області від 05.05.2021 року по справі № 234/2659/21 закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 172-15 ч.2 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Отже, відповідач неправомірно не виплатив позивачу винагороду за безпосередню участь в операції об`єднаних сил військовослужбовцям за лютий 2021 року посилаючись на зазначені ним обставини.

Таким чином суд приходить висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо не виплати ОСОБА_1 винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь в заходах ЗНБО, виконують обов`язки за посадою (в тому числі тимчасово) за лютий 2021 року.

Та обставина, що відповідач після звернення позивача до суду нарахував та виплатив останньому спірну винагороду за лютий 2021 року не впливає на висновок суду щодо бездіяльності відповідача, яка мала місце на момент відкриття провадження у справі. З лютого 2021 року до липня 2021 року ця бездіяльність мала місце і тому визнана судом протиправною.

Стосовно позовних вимог про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача винагороди за безпосередню участь в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони у сумі 5000,00 грн. суд зазначає наступне.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 468 від 21.07.2021 року внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Про виплату винагороди за безпосередню участь в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони від 17.03.2021 року № 173, доповнено додаток до наказу порядковим номером 612 - список особового складу на доплату винагороди ОСОБА_1 за безпосередню участь в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони за лютий 2021 року у розмірі 5000,00 грн.

Судом встановлено, що на виконання зазначеного наказу фінансово-економічною службою складено розрахунково-платіжну відомість № 381 на виплату ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в операції об`єднаних сил військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , згідно якої останньому нарахована винагорода за лютий 2021 року у сумі 5000,00 грн.

З урахуванням того, що відповідачем виплачено ОСОБА_1 спірну винагороду у сумі 5000,00 грн., позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн., суд зазначає наступне.

Загальні підстави відшкодування моральної шкоди визначені Цивільним кодексом України.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, немайнових витрат, які зазнав позивач.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 вказаної постанови).

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої відповідачем, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.04.2021 року у справі № 464/3789/17.

У зв`язку з наведеним суд зазначає, що позивач є військовослужбовцем, тобто особою, яка за моральними якостями має бути несхильною до особливих емоційних реакцій. Також спірна винагорода не складала суттєвої частини грошового забезпечення позивача, без якої матеріальне положення останнього стало б критичним.

Крім того суд враховує, що військова частина НОМЕР_1 під час розгляду справи сплатила позивачу спірну винароду, тим самим сприяла мінімізації шкоди.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на консультативний висновок військової частини НОМЕР_5 за № 2598 від 29.03.2021 року як доказ зазнаних моральних та фізичних страждань. Так, у зазначеному висновку зазначено лише рекомендації щодо самоізоляції до результатів ПЛР РНК Covid-19. Відомостей про психічні, психосоматичні або інші розлади здоров`я позивача висновок не містить.

Отже, стверджуючи про те, що відповідачем завдано моральну шкоду, позивачем не доведено факту зазнання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті особи. Як і не доведені самі негативні зміни у житті.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, з урахуванням вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», тому розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення винагороди та моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (код ЄДРПОУ: НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) щодо не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь в заходах ЗНБО, виконують обов`язки за посадою (в тому числі тимчасово) за лютий 2021 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 05 жовтня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний 18 жовтня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Бєломєстнов О.Ю.