Справа № 400/2959/21
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/2959/21
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, за участю третіх осіб Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації, управління соціального захисту населення Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

29 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в частині припинення з 01.11.2020 року ОСОБА_1 виплати підвищення як особі, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення як особі, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як члену сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідно до статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII з 01.11.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він має статус члена сім`ї загиблого (ветерана) війни, такого статусу позивача не позбавлено у встановленому законом порядку, а тому відповідачем протиправно припинено виплату підвищення до пенсії у розмірі 25 %, яку позивач отримував на підставі ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту».

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що листом від 05.10.2020 року департамент соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації повідомив його, що статус члена сім`ї загиблого встановлено позивачу неправомірно, у зв`язку з чим посвідчення серії НОМЕР_1 від 07.11.2017 року буде вилучено у позивача, про що буде складено відповідний акт. На підставі зазначеного листа пенсійним органом припинено виплату підвищення до пенсії позивача.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо припинення з 01.11.2020 року виплати ОСОБА_1 підвищення як особі, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як члену сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з 01.11.2020 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення як особі, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як члену сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідно до статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту».

Не погодившись із прийнятим рішенням, ГУ ПФУ в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт наполягає, що ним правомірно зупинено виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 на підставі листа департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної адміністрації про неправомірність встановлення позивачу статусу "члена сім`ї загиблого".

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

У зв`язку із загибеллю сина позивача, ОСОБА_2 , учасника АТО, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачу у 2017 році встановлений статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, про що управлінням соціального захисту населення Вознесенської міської ради Миколаївської області позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_1 від 07.11.2017 року. Пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановленні законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.

З 02 листопада 2017 року позивачу, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, призначено пенсію в разі втрати годувальника.

До пенсії позивача встановлено підвищення у розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII.

З листопада 2020 року позивачу припинено виплату підвищення до пенсії, у зв`язку з чим він 10.02.2021 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з відповідним запитом.

29 квітня 2021 року листом № 4454-4134/Т-02/8-1400/21 ГУ ПФУ в Миколаївській області повідомило позивача, що листом від 05.10.2020 року № 1346-29 департамент соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації повідомив пенсійний орган, що статус члена сім`ї загиблого встановлено позивачу неправомірно, тому посвідчення серії НОМЕР_1 від 07.11.2017 року буде вилучено та складено акт про вилучення. У зв`язку з цим, з 01.11.2020 року виплату підвищення до пенсії позивача припинено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час припинення відповідачем виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідач не мав на це законних підстав, оскільки позивач мав статус члена сім`ї загиблого ветерана війни.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ визначені умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

За приписами ст. 37 Закону № 2262, пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, не можуть бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 39 Закону № 2262, пенсії у разі втрати годувальника ветеранам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захист», підвищуються в порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом.

Статтею 1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року встановлено, що цей закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону № 3551, його чинність поширюється, зокрема, на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать, зокрема, батьки.

Частиною 4 ст. 15 Закону № 3551, членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

За обставинами справи, у зв`язку із загибеллю 25.05.2017 року сина позивача ОСОБА_2 , управлінням соціального захисту населення Вознесенської міської ради Миколаївської області в 2017 році ОСОБА_1 встановлений статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та 07 листопада 2017 року видане відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 .

Тобто з листопада 2017 року позивач набув право та отримував підвищення до пенсії в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Підставою для зупинення виплати такого підвищення відповідачем став лист департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної Державної адміністрації від 05.10.2020 року №1346-29, яким повідомлено, що посвідчення члена сім`ї загиблого серії НОМЕР_1 від 07.11.2017 року буде вилучено та складено акт про вилучення посвідчення, оскільки зазначений статус встановлено неправомірно (а.с.24-25).

Порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", деяким категоріям осіб затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 740 від 23.09.2015 року.

Пунктом 6 цього порядку визначено, що рішення про встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону № 3551-ХІІ, приймається структурними підрозділами місцевих держадміністрацій з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання у місячний строк з дати подання документів.

За приписами абз.3 п.6 Порядку № 740, структурний підрозділ місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення позбавляє статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, у разі:

- наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину під час участі в антитерористичній операції, забезпеченні здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

- виявлення факту підроблення документів про участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, забезпеченні здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або надання недостовірних даних про особу;

- подання особою заяви про позбавлення її статусу особи, на яку поширюється чинність Закону.

Рішення структурного підрозділу місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення може бути оскаржене в судовому порядку.

З наведеного вбачається, що позбавлення особи статусу, на яку поширюється чинність Закону № 3551-ХІІ, оформлюється відповідним рішенням структурного підрозділу місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення.

Разом з цим, лист департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної Державної адміністрації від 05.10.2020 року №1346-29 про намір вилучення посвідчення позивача не є рішенням про позбавлення позивача такого статусу.

Тобто, станом на листопад 2020 року у відповідача було відсутнє рішення уповноваженого органу про позбавлення позивача відповідного статусу, а тому дії пенсійного органу щодо припинення виплати позивачу підвищення до пенсії у розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, вірно визнані судом першої інстанції протиправними.

Не надано такого рішення апелянтом і до суду апеляційної інстанції. Більш того, апелянт наголосив, що вважає правомірними свої дії щодо зупинення виплати позивачу підвищення до пенсії на підставі листа департаменту.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що на час припинення відповідачем виплати підвищення до пенсії, позивач мав статус члена сім`ї загиблого ветерана війни, що підтверджується відповідним свідоцтвом, а тому відповідачем протиправно припинено здійснення відповідних виплат.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 05 травня 2021 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий Н.В.Вербицька

Суддя О.В.Джабурія

Суддя К.В.Кравченко