Справа № 520/16839/21
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 року м. Київ № 520/16839/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Рябого І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа проПриватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни Товариство з обмеженою відповідальністю "Смартфінанс" скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 66613883 від 25.08.2021.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 адміністративну справу № 520/16839/21 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 520/16839/21 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання на 18.10.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. На думку позивача, відповідачем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», оскільки позивач проживає у м. Харкові та ніколи не проживав у м. Києві й у нього відсутня будь-яка заборгованість перед третьою особою.

Позивач надіслав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі та без участі його представника.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

08.10.2021 до суду засобами електронного зв`язку надійшли матеріали виконавчого провадження № 66613883.

Третя особа явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового засідання 18.10.2021 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється з огляду на приписи частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни від 25.08.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 66613883 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартфінанс" заборгованості в розмірі 20719,13 грн.

У вказаній постанові зазначено адресу боржника: АДРЕСА_1 .

Позивач, вважаючи дану постанову протиправною та такою, що винесена всупереч вимогам законодавства, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 3 частини першої статті 3 наведеного Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до частини першої статті 5 вказаного Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною другою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно пункту 1 частини другої статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 19 наведеного Закону право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Згідно частини першої статті 24 вказаного Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (ч. 2 ст. 24 Закону).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон № 1403-VIII) завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

За текстом частини першої статті 4 Закону № 1403-VIII, діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність (частина друга статті 4 Закону № 1403-VIII).

Відповідно до частин першої, другої і шостої статті 25 Закону № 1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Так, 16.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Смартфінанс" звернулось до відповідача з заявою про примусове виконання рішення - виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. № 19142 від 28.07.2021 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартфінанс", до якого перейшло право вимоги за кредитним договором № 107882035 від 25.07.2013, укладеного з ПАТ "Банк Русский Стандарт", правонаступником якого є АТ "БАНК ФОРВАРД" заборгованості у розмірі 20719,13 грн.

У вказаній заяві третя особа зазначила адресу ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , яка відповідає і адресі, зазначеній у виконавчому документі.

Також у вказаній заяві третя особа зазначила про місцезнаходження майна боржника (грошових коштів), а саме: рахунок № НОМЕР_1 , відкритого в АТ "БАНК ФОРВАРД", який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 105 та просила накласти арешт на все рухоме майно, а саме: грошові кошти боржника, відкриті в банківських установах, навівши перелік таких установ.

На запит відповідача представник АТ "БАНК ФОРВАРД" листом від 25.08.2021 надано відповідь, що у клієнта, яким є позивач, у вказаному банку є рахунок № НОМЕР_1 з наявним залишком власних коштів.

До вказаного листа додано виписку по особовим рахункам з 11.08.2021 по 20.08.2021, з якої вбачається, що на даному рахунку ОСОБА_1 містяться кошти у розмірі 0,20 грн.

Таким чином, єдиною підставою для прийняття виконавчого документа до виконання слугувало місцезнаходження майна ОСОБА_1 у м. Києві.

Як уже зазначалось, таким майном є рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "БАНК ФОРВАРД", на якому містились кошти у розмірі 0,20 грн.

З копії паспорта ОСОБА_1 , долученого до позовної заяви, взагалі не вбачається, що позивач був зареєстрований у м. Києві.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На переконання суду, наявність грошових коштів позивача на рахунку у банку в м. Києві у розмірі 0,20 грн не може підтверджувати місцезнаходження майна боржника, позаяк майно у розмірі 0,20 грн у жодному випадку не може не тільки забезпечити виконання боргового зобов`язання за виконавчим документом, а і мінімальних витрат виконавчого провадження № 66613883, які згідно з постановою відповідача від 25.08.2021 становлять 500,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 229, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_2 ) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни (01135, м. Київ, вул. Златоустівська, 55, оф. 61- 62) про відкриття виконавчого провадження від 25.08.2021 № 66613883.

Стягнути за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни (01135, м. Київ, вул. Златоустівська, 55, оф. 61-62) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_2 ) 908,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко