Справа № 280/8740/20
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 280/8740/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремспецбуд КР» на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року (суддя Сацький Р.В., м. Запоріжжя, повний текст ухвали складено 16.03.2021 року) у справі № 280/8740/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремспецбуд КР» до Головного управління ДПС у Запорізькій області, Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зареєструвати у реєстрі податкову накладну,-

в с т а н о в и в:

03.11.2020 року за допомогою засобів поштового зв`язку ТОВ «Ремспецбуд КР» (далі позивач), звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач-1), Державної податкової служби України (далі по тексту відповідач-2) в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Запорізькій області № 1742373/41292039 від 16.07.2020 року; зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 07.07.2020 року № 1, складену позивачем, датою подання її на реєстрацію.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2021 року позовна заява ТОВ «Ремспецбуд КР» залишена без розгляду з підстави порушення строку звернення до суду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ТОВ «Ремспецбуд КР» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт вказував, що спеціальним законом, який регулює строки оскарження рішення контролюючого органу, є Податковий кодекс України, саме норма, якою визначені строки - ст. 102 ПК України, якою регламентовано порядок оскарження рішень контролюючих органів. Апелянт вказував, що він на час звернення до суду користувався сталою судовою правовою позицією, яка була викладена Верховним Судом, з моменту набрання чинності ПК України спрямував судову практику вирішення питання тривалості строку звернення до суду з позовом про скасування рішень контролюючого органу, вказано, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, цей строк продовжується на час досудового врегулювання спору - процедури адміністративного оскарження відповідного рішення до контролюючого органу, та правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2020 року у справі № 2540/2576/18. Питання визначення строку звернення до суду з оскарженням податкових рішень було вирішеним, на час подання позову такий строк складав 1095 днів. Апелянт вказував, що у листопаді 2020 року, після звернення позивача до адміністративного суду, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду виніс постанову по справі 500/2486/19, яка оприлюднена на сайті судової влади 10.12.2020 року, сформував інший правовий висновок у розвиток і уточнення зазначеного підходу при оскарженні податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань, визначив скорочені строки звернення до суду. Проте, відбулась зміна підходів щодо питання тривалості строку звернення до суду в податкових спорах, постанова Верховного Суду у справі 500/2486/19 погіршує становище позивача, звужує його права, проте, таке погіршення у питанні застосування строків, відбулось вже після подання позову. Подаючи позовну заяву, позивач правомірно розраховував на застосування судом строків звернення до суду, дійсних на час подання позовної заяви. На час звернення до суду, станом на 03.11.2020 року, дійсно існувала інша судова практика щодо строків звернення, позивач вважав, що своєчасно звернувся до суду, та не зазначив про застосування адміністративного оскарження, оскільки за результатами розгляду його скарги, направленої до ДПС України не було винесено рішення, та процедура не є завершеною. Апелянт вказує, що другий абзац ч. 4 ст. 122 КАС України вказує на недопустимість звуження строків звернення до суду у разі неотримання (невручення) рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду скарги на дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, залишаючи адміністративний позов без розгляду, виходив з того, що частиною 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 4 статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Суд першої інстанції вказував, що норми КАС України передбачають можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків, такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною 2 статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною 4 статті 122 КАС України. Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України, з її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті. Пункт 56.19 статті 56 ПК України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження. Суд першої інстанції посилався на висновки викладені Верховним Судом в постанові від 26.11.2020 року у справі №500/2486/19, згідно яких, норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України, та водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини 4 статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору. Суд першої інстанції вказував, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

До суду надійшло клопотання Головного управління ДПС у Запорізькій області про заміну відповідача-1 у справі з Головного управління ДПС у Запорізькій області на належного - Головне управління ДПС у Запорізькій області.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 року № 893 ліквідуються як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, зокрема Головне управління ДПС у Запорізькій області.

Відповідно до наказу Державної податкової служби України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 року № 529 утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у Запорізькій області.

Згідно ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Встановлено, що Головне управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП 44118663) перейняло на себе повноваження, зокрема щодо представництва у суді Головного управління ДПС у Запорізькій області (). Таким чином, суд вважає за можливе здійснити заміну відповідача у справі.

Матеріалами справи встановлено, що 07.07.2020 року ТОВ «Ремспецбуд КР» сформувало податкову накладну № 1 від 07.07.2020 року, за результатами постачання ТОВ «Будсвіт-КР» бітуму дорожнього марки 70/100, піску, емульсії бітумної катіонної дорожньої, суміші готової бетонної тощо. 07.07.2020 року податкова накладна № 1 була направлена до Єдиного реєстру податкових накладних на реєстрацію. Згідно квитанції від 07.07.2020 року про реєстрацію податкової накладної, реєстрація податкової накладної зупинена, податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах, запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

ТОВ «Ремспецбуд КР» 10.07.2020 року направило до ДПС України пояснення № 1 та документи щодо підтвердження реальності здійснення операції за відповідною податковою накладною.

16.07.2020 року ТОВ «Ремспецбуд КР» отримало рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкової накладної або відмову в такій реєстрації № 1742373/41292039, про відмову у реєстрації податкової накладної у зв`язку з наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної № 1 від 07.07.2020 року.

Рішення № 1742373/41292039 від 16.07.2020 року було оскаржено товариством до відповідної комісії ДПС України шляхом подання 27.07.2020 року скарги, до скарги на рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яка була подана в електронному вигляді, позивачем були додані підтверджуючі документи.

Рішенням за результатами розгляду скарги на рішення комісії регіонального рівня, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 40462/41292039/2 від 05.08.2020 року скаргу ТОВ «Ремспецбуд КР» залишено без задоволення та рішення Комісії ГУ ДПС у Запорізькій області без змін, підстави, вказані ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання, транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів тощо.

Про рішення № 40462/41292039/2 від 05.08.2020 року ТОВ «Ремспецбуд КР» було обізнане у день його винесення, оскільки таке по алгоритму електронної доставки відображається у електронному кабінеті платника податків.

Встановлено, що позовну заяву щодо оскарження ТОВ «Ремспецбуд КР» рішення № 1742373/41292039 від 16.07.2020 року, подано до суду 03.11.2020 року за допомогою засобів поштового зв`язку.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Ремспецбуд КР».

27.01.2021 року Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось до суду з клопотанням про залишення позову без розгляду з підстави порушення позивачем строку подання позову та не обґрунтування підстав для його поновлення.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2021 року позовна заява залишена без розгляду з підстави порушення строку звернення до суду.

Варто звернути увагу, що суд першої інстанції не надав можливість позивачу надати заперечення та обґрунтування на клопотання Головне управління ДПС у Запорізькій області про залишення позову без розгляду.

Згідно з частинами 1 -3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 4 статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.

Відповідно до п. 56.1, п. 56.18, п. 56.19 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. У разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Суд апеляційної інстанції враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанови від 26.11.2020 року у справі № 500/2486/19, згідно якої, що положення Податкового кодексу України поширюються на відносини щодо обрахунку строку звернення до суду з позовами про оскарження рішення контролюючого органу. При оскарженні рішення податкового органу слід застосовувати строки подання позову визначені у п. 56.18, п. 56.19 ст. 56 ПК України, тобто один місяць, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження, у разі застосування процедури адміністративного оскарження. Верховний Суд вказував, що пункт 56.19 статті 56 ПК України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження. Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України).

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ТОВ «Ремспецбуд КР» звертаючись до суду з позовом 03.11.2020 року, мало справедливі очікування на незмінність судової практики та використання судами єдиного підходу щодо визначення строку звернення до суду, тобто 1095 днів.

Постанову Верховного Суду від 26.11.2020 року у справі № 500/2486/19, якою визначено правове обґрунтування та змінено підхід до обрахунку строку подання позову при оскарженні податкових повідомлень-рішень податкового органу, ухвалено 26.11.2020 року, оприлюднено для загалу 10.12.2020 року. На час подання ТОВ «Ремспецбуд КР» позову, існувала правова позиція щодо строку звернення до суду, встановлена постановами Верховного Суду від 03.04.2020 року у справі № 2540/2576/18 та від 11.10.2019 року у справі № 640/20468/18, згідно якої, строк подання позову до суду про оскарження рішень контролюючих органів, становив 1095 днів і обчислювався з дня отримання платником податків рішень, що оскаржується.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дійсно, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду, справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Каменівська проти України»). Проте, при зміні правового регулювання визначення строку звернення до суду, особу не слід обмежувати у її праві звернення до суду. Тим більше, коли підхід до визначення строку звернення до суду з позовом змінився під час дії строку, який має значення для позивача та під час оспорюваного періоду.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 року у справі № 500/2486/19, Верховний Суд вказав на застосування свого рішення. Верховний Суд вказував, що у справі, що розглядається, Верховний Суд у складі судової палати формулює висновок у розвиток і уточнення зазначеного підходу при оскарженні податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань. Проте зміна підходів до правозастосування в таких правовідносинах не була непередбачуваною. Задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

Тобто не можливо до позовів, поданих суб`єктами до 26.11.2020 року, застосовувати правові висновки постанови Верховного Суду від 26.11.2020 року у справі № 500/2486/19.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не неможливість поновлення строку звернення до суду, слід звернути увагу на механізм забезпечення реалізації гарантованого Конституцією України права особи на доступ до правосуддя, слід зважати на дотриманням засад оптимальності і пропорційності. Зміна судової практики, що відбулася після подання позову, не повинна порушувати принцип правової визначеності та стабільності правового регулювання, чинного на час подання позову.

В ухвалі від 18.09.2020 року у справі № 11-119сап20 Велика Палата Верховного Суду вказувала, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість законодавчі норми запроваджують оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Суд апеляційної інстанції вказує, що у постанові від 29.09.2021 року у справі № 640/25944/19 Верховний Суд вказував, що, у разі коли спірні правовідносини у справі, виникли до рішення Верхоновго Суду від 26.11.2020 року у справі № 500/2486/19, тобто до зміни правової позиції щодо строків судового оскарження рішень про відмову в реєстрації податкової накладної, слід враховувати попередню судову практику щодо строків звернення. З метою недопущення обмеження права на доступ до суду через зміну судової практики, суд констатує відсутність правових підстав для залишення позову без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду. Такий підхід вже використовувався Верховним Судом.

Суд апеляційної інстанції враховує, що судом першої інстанції не досліджено коли ТОВ «Ремспецбуд КР» отримано відповідь на свою скаргу, та коли позивач звернувся до суду з позовом. Залишено поза увагою, що позивач звернувся до суду з позовом 03.11.2020 року у той час як нове нормативне регулювання строків звернення до суду у зв`язку з зміною судової практики виникло після 26.11.2020 року. Так при вирішенні спору, слід зважати, що на час подання позивачем позову, існувала правова визначність та було встановлено строк звернення до суду як 1095 днів. Зміна правового регулювання під час розгляду справи не повинна впливати на права та можливості позивача та ставити його у позицію звужування права та справедливих очікувань на дотримання судом розумного туманна правових норм та рішень Верховного Суду.

При вирішені спору, суд апеляційної інстанції також керується висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.02.2021 року у справі № 420/1927/20, від 20.08.2021 року у справі № 380/10381/20. Верховним Судом констатовано, що зміна судової практики, що відбувається після подання позову, не повинна порушувати принцип правової визначеності та стабільності правового регулювання, чинного на час подання позову.

За вищевказаних обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не вірно застосовано норми процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 312, 315, 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Здійснити заміну відповідача у справі з Головного управління ДПС у Запорізькій області на Головне управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП 44118663).

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремспецбуд КР» - задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі № 280/8740/20 скасувати.

Справу № 280/8740/20 направити до Запорізького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова