Справа № 420/8434/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8434/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю:

від позивача: Кононенко О.С. за ордером

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Кортех» (2, місцезнаходження: 03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка,12) до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби України (код ЄДРПОУ ВП 44005631, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000055/2 від 31.03.2021 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2021/00210 від 31.03.2021 року ,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 21 травня 2021 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Кортех» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000055/2 від 31.03.2021 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2021/00210 від 31.03.2021 року.

Також у позовній заяві позивач просив присудити на його користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби.

Ухвалою від 26 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ «Кортех» придбало у китайської компанії «NINGBO EMPIRE IMP *EXP CO. LTD» товари (відповідно до графи 31 електронної митної декларації) «Вироби, призначені для перетворення на постійні магніти після намагнічування: твердий феритовий магніт в ненамагніченому стані, вироблений з неагломератного фериту стронцію марки DM 4036: у кількості 21384 шт. для використання у цивільній промисловості» на підставі контракту №20180615/1 від 15.06.2018 року, специфікації № 3 від 22.10.2020 року до контракту та інвойсу №NEI01112101 від 11.01.2021 року, відповідно до вищезазначених специфікації та інвойсу, вартість товару становила 11 910,89 дол. США.

Так, позивач зазначив, що даний товар на підставі попередньої митної декларації №UA50000/2021/908183 від 26.03.2021 року було ввезено на митну територію України та 26 березня 2021 року до Одеської митниці Держмитслужби було подано електрону митну декларацію типу «ІМ 40ДЕ» №UA500020/2021/011046 на товар: «вироби, призначені для перетворення на постійні магніти після намагнічування: твердий феритовий магніт в ненамагніченому стані, вироблений з неагломератного фериту стронцію марки DM 4036: магніти стронцієві немагнетизовані 84*64*21мм DM 4036 у кількості 21384 шт., для використання у цивільній промисловості» за заявленою вартістю 11910,89 дол. США (ціна товару, зазначена у специфікації №3 до контракту « 20180615/1 від 15.06.2018 року, інвойсі №NEIO 1112101 11.01.2021 року, митна вартість визначена із застосуванням основного методу за ціною договору (контракту) та була заявлена в розмірі 14 440 дол. США.

Також, позивач зазначив, що на підтвердження митної вартості товару позивачем подано до митниці наступні документи: пакувальний лист № NEPL01112101 від 11.01.2021 року, рахунок-фактура (інвойс) № NEI01112101 від 11.01.2021 року; коносамент №GLNL21012437 від 14.02.2021 року: навантажувальний документ № 1208 від 19.03.2021 року, декларація про походження товару № NEІ01112101 від 11.01.2021 року; банківський платіжний документ, що стосується товару Б/н від 27.10.2020 року, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №AU-4347194 від 25.03.2021 року, зовнішньоекономічний контракт №20180615/1 від 15.06.2018 року, специфікація № 3 від 22.10.2020 року; договір про надання послуг митного брокера №16Б від 16.03.2021 року, договір про перевезення №15194 від 02.02.2019 року; митна декларація країни відправлення №19787678 від 03.02.2021 року, єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів.

Позивач звернув увагу, що на електроне повідомлення митного органу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, позивачем надано з листом № 6 від 29.03.2021 року наступні додаткові документи: прайс-лист, висновок експерта, від 30.03.2021 року №629, експортну декларацію з перекладом, відомість по рахунку від 26.09.2018 року №281, калькуляцію ціни згідно інвойса № NEI01112101 від виробника товару, платіжний документ, що стосується товару SWIFT від 27.10.2020 року на суму 11 910,89 дол. США.

Однак, 31.03.2021 року посадовими особами Одеської митниці Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2021/000055/2, згідно з яким митницею застосовано резервний метод визначення митної вартості, заявлену декларантом митну вартість товару у митній декларації № UA500020/2021/011046 від 26.03.2021 року скориговано до рівня 26652,6 дол. США та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2021/00210 від 31.03.2021 року.

Позивач вважає, що в ході здійснення митного контролю та митного оформлення було подано достатньо інформації та документів для підтвердження митної вартості товару за першим методом- ціною договору, так як товар придбавався за прямим контрактом, документи містять дані щодо вартості товару, перевезення не містять розбіжностей та повністю відображають всі складові митної вартості товару, а тому оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Позивач зауважив, що оскаржуване рішення не містить обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості декларантом, не містить числового значення митної вартості товару, скоригованого митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, не зазначено митна вартість якого товару бралась за основу та не зазначено про можливість визначення митної вартості за першим та другорядними методам обрано резервний метод.

У встановлений судом строк відповідач надав відзив на позовну заяву (вхід. № 36994/21 від 13.07.2021 року), відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що під час здійснення митного оформлення з товарами, які були заявлені у митній декларації № UA500020/2021/011046 програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які передбачають необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних товарів, проведення перевірки відомостей, що містяться у документах, які підтверджують митну вартість товарів, здійснення запиту додаткових документів.

Також, відповідач зазначив, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих для митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом із митною декларацією №UA500020/2021/011046 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові митної складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: 1) відповідно до п.п. в п. 2 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно специфікації №3 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 15.06.2018 року № 2018615/1 вартість палет та упаковки не зазначено, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості упакованого товару; 2) відповідно до ч.10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари додається, зокрема якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати страхування цих товарів. Відповідно наданого інвойсу поставка товару здійснюється на умовах «FOB Ningbo» тобто вартість страхування не включена у вартість товару, а тому відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000055/2 від 31.03.2021 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2021/00210 від 31.03.2021 року.

Ухвалою від 16 червня 2021 року задоволено заяву позивача про проведення судового засідання по справі № 420/8434/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою від 22 червня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження по справі на 30 днів до 24 серпня 2021 року.

На виконання ухвали суду 16 липня 2021 року відповідачем надано копії електронних митних декларацій з пакетом документів, що подавались разом з ними, які були враховані митницею при визначення митної вартості товару позивача.

Позивачем в свою чергу надано відповідь на відзив (вхід. №ЕП/21595/21 від 11.08.2021 року), відповідно до якого позивач наполягав на задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду, що занесеною до протоколу судового засідання 25 серпня 2021 року, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 17 вересня 2021 року.

Ухвалою від 17 вересня 2021 року у справі №420/8434/21 замінено відповідача - Одеську митницю Держмитслужби України (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) на його правонаступника Одеську митницю, як відокремлений підрозділ Держмитслужби України (код ЄДРПОУ ВП 44005631, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а). Розгляд справи розпочато спочатку.

Представник позивача на відкритому судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача на відкрите судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 МК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням того, що представник позивача наполягав на продовженні розгляду справи за відсутності відповідача, суд на місці ухвалив продовжити розгляд справи за відсутності відповідача.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, дослідивши наявні у справи письмові докази, заслухавши вступне слово представника позивача, доповівши зміст відзиву на позовну заяву, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кортех» зареєстровано 06.12.2010 року, номер запису до ЄДР № 1 074 102 0000 038386, основним видом діяльності позивача є: оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням (46.49) (т.1, а.с. 44-45).

Матеріалами справи підтверджено, що 15 червня 2018 року був укладений договір №20180615/1 між ТОВ «Кортех» (Покупець) та «NINGBO EMPIRE IMP *EXP CO. LTD» (Китай), відповідно до п.1.1. якого продавець продає, а покупець купує товари та/або послуги , що позначаються у Додатках (специфікаціях) та/або інвойсах до даного договору.

Пунктом 2.2. цього Договору передбачено, що ціни та товари або послуги позначаються у Додатках (специфікаціях або Замовленнях на закупівлю) в доларах США або в Євро та враховують завантаження, упаковку та маркування.

Відповідно до п. 3.3. Договору, умови поставки товару визначаються у додатках (специфікаціях) та /або інвойсах (т.1,а.с. 53-56).

Так, суд встановив, що позивачем 26 березня 2021 року було подано до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA500020/2021/011046 на товар: «вироби, призначені для перетворення на постійні магніти після намагнічування: твердий феритовий магніт в ненамагніченому стані, вироблений з неагломератного фериту стронцію марки DM 4036: магніти стронцієві немагнетизовані 84*64*21мм DM 4036 у кількості 21384 шт.. Для використання у цивільній промисловості» за заявленою вартістю 11910,89 дол. США (т.1, а.с. 121-122).

Також, позивач зазначив, що на підтвердження митної вартості товару позивачем подано до митниці наступні документи: пакувальний лист № NEPL01112101 від 11.01.2021 року, рахунок-фактура (інвойс) № NEI01112101 від 11.01.2021 року; коносамент №GLNL21012437 від 14.02.2021 року: навантажувальний документ № 1208 від 19.03.2021 року, декларація про походження товару № NEІ01112101 від 11.01.2021 року; банківський платіжний документ, що стосується товару Б/н від 27.10.2020 року, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №AU-4347194 від 25.03.2021 року, зовнішньоекономічний контракт №20180615/1 від 15.06.2018 року, специфікація № 3 від 22.10.2020 року; договір про надання послуг митного брокера №16Б від 16.03.2021 року, договір про перевезення №15194 від 02.02.2019 року; митна декларація країни відправлення №19787678 від 03.02.2021 року, єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів (т.1, а.с. 53-87).

На запит Відповідача повідомленням за вих. № 6 від 29.03.2021 року позивачем надано обґрунтовані пояснення стосовно відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягала сплаті за Товар, яка підтверджує митну вартість Товару та надано наступні додаткові документи: прайс-лист, висновок експерта, від 30.03.2021 року №629, експортну декларацію з перекладом, відомість по рахунку від 26.09.2018 року №281, калькуляцію ціни згідно інвойса № NEI01112101 від виробника товару, платіжний документ, що стосується товару SWIFT від 27.10.2020 року на суму 11 910,89 дол. США. (т.1, а.с. 75-76).

Суд встановив, що 31.03.2021 Одеською митницею Держмитслужби в митному оформленні відмовлено згідно з вимог ч. 6 п. 2 ст. 54 МК України та прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2021/00210 та рішення про коригування митної вартості товарів № 5000020/2021/000055/2 від 31 березня 2021 року (т.1, а.с. 47-49).

Перевіряючи правомірність заявлених позовних вимог, проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються Митним кодексом України.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України (надалі - МК України), законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

До митної справи, відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, 24 ст. 4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з положеннями Митного кодексу України, орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до п. 2 ч. 2 зазначеної статті Кодексу, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 цієї статті Кодексу передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Таким чином, орган доходів і зборів має право вимагати від декларанта додаткові документи при наявності визначених законом підстав, визначених ч. 3 ст. 53 МК України.

Частиною першою статті 337 МК України визначено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 337 МК України визначено, що контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Суд встановив, що підтверджено матеріалами справи, що під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом за МД №UA500020/2021/011046 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові митної складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: 1) відповідно до п.п. в п. 2 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно специфікації №3 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 15.06.2018 року № 2018615/1 вартість палет, тари та упаковки не зазначено, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості упакованого товару; 2) відповідно до ч.10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари додається, зокрема якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати страхування цих товарів. Відповідно наданого інвойсу поставка товару здійснюється на умовах «FOB Ningbo» тобто вартість страхування не включена у вартість товару; 3) у банківському платіжному документі відсутнє посилання на інвойс тобто не зазначено посилання на дану партію товару. Сума сплати коштів не відповідає умовам оплати товару зазначеним в специфікації. Декларанту було запропоновано, відповідно до п. 3 ст. 53 МК України для підтвердження заявленої митної вартості потягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

рахунки на здійснення платежів третім особам на користь продавця , якщо такі платежі здійснюються за умовами визначеними договором.;

Банківські платіжні документи, що стосуються товару;

Виписку з бухгалтерської документації;

Каталоги, специфікації, прейскуранти,

Висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими, експертними організаціями;

Митну декларацію країни відправлення з перекладом українською мовою згідно ст. 264 МК України.

Відомості про витрати на упаковку та вартість пакувальних матеріалів та робіт, а також страхування товарів.

Суд встановив, що 29.03.2021 року електронним повідомленням декларантом позивача було надано додаткові пояснення з проханням завершити митне оформлення товару.

Оцінивши докази, що надані сторонами в межах предмету доказування, проаналізувавши положення Митного кодексу України, суд дійшов висновку такого висновку.

Так, суд встановив, що відповідно до п. 2.2. Договору №20180615/1 від 15.06.2018 року передбачено, що ціни та товари або послуги позначаються у Додатках (специфікаціях або Замовленнях на закупівлю) в доларах США або в Євро та враховують завантаження, упаковку та маркування.

Відповідно до п. 3.3. Договору, умови поставки товару визначаються у додатках (специфікаціях) та /або інвойсах (т.1,а.с. 53-56).

Пунктом 4. 1 Договору передбачено, що розрахунок за поставлені товари та надані послуг провадиться покупцем з відтермінуванням платежу на 80 календарних днів, якщо інше на зазначено у Додатку (специфікації) . Дозволяється часткова та дострокова оплата.

Позивач зазначив, що було здійснено оплату 100%, що передбачено умовам контракту та умовами специфікації, оплату товару здійснено до моменту відвантаження товару.

Також, суд встановив, що на підтвердження факту оплати за даним контрактом позивачем надано платіжний документ Swift від 27.10.2020 року на суму 11910,89 дол. США, в якому містить посилання на зовнішньоекономічний договір.

Згідно з частиною 3 статті 53 МКУ, митна вартість товару підтверджується зовнішньоекономічним контрактом, інвойс та пакувальний лист містять відомості про вартісну, якісну та кількісну характеристику товару, змістова наповненість визначених документів чинним законодавством не встановлена та відноситься до сфери відання суб`єкта господарювання. Однак, як вбачається з матеріалів цієї справи, витребувані Відповідачем документи, перелік яких наведений в оскаржуваному рішенні, незрозуміло яким чином і які саме розбіжності/відомості щодо ціни за Товар мали довести, а питання щодо визначання митної вартості не було розглянуто органом доходів та зборів всебічно та сукупно, не було враховано той факт, що основним видом діяльності Позивача, є надання в оренду транспортних засобів, інших машин, устаткування та товарів.

Стосовно тверджень митного органу, що згідно специфікації №3 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 15.06.2018 року № 2018615/1 вартість палет, тари та упаковки не зазначено, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості упакованого товару, суд зазначає, що позивачем надано калькуляцію ціни із зазначенням з чого складається вартість товару згідно інвойсу № NEIO 01112101/

Також суд враховує, що пунктом 2.2. цього Договору передбачено, що ціни та товари або послуги позначаються у Додатках (специфікаціях або Замовленнях на закупівлю) в доларах США або в Євро та враховують завантаження, упаковку та маркування.

Стосовно тверджень митного органу про розбіжності заявленої митної вартості Товару, а саме відповідно наданого інвойсу поставка товару здійснюється на умовах «FOB Ningbo» тобто вартість страхування не включена у вартість товару, суд звертає увагу, що зазначенні умови поставки передбачають, що вартість доставки товару на транспортний засіб несе подавець, в той час як вартість транспортування та страховки несе покупець.

Так, суд встановив, що відповідно до довідки про транспортні витрати, наданої ТОВ «Ауріга ЛТД» від 29.03.2021 року вих. № 354629 страхування вантажу не проводилось.

Окрім того, умовами зовнішньоекономічного контракту не передбачено страхування товару, а також у наданих до митного оформлення документах, на підтвердження митної вартості товару (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення страхування товару.

Посилання відповідача на відсутність у банківському платіжному дорученні на інвойс не спростовує факту здійснення оплати за придбаний товар.

Згідно з положень п.п. 4, 5 ст. 54 МК України, митний орган зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності;

Сторони є вільними у укладенні зовнішньоекономічного договору, а тому відсутність банківських реквізитів у відповідних документах не може вплинути на митну вартість імпортованого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Суд вважає, що надані позивачем документи та дані, які в них містяться є достатніми для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

В частині 10 статті 58 Митного кодексу України наведені витрати (складові митної вартості), які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, до яких зокрема, віднесені витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносяться зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

В пункті 21 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/TRADE/148) (Женева, вересень 1983 року) зазначено, що точний зміст переліку витрат залежить від застосовуваних умов поставки.

В пункті 22 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/RADE/148) (Женева, вересень 1983 року) показано, у якому порядку можуть зазначатися суми по рахунку, додаткові витрати та вирахування (в тому числі зазначаються витрати на навантаження товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України та інші витрати).

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Вищевикладені встановлені судом обставини, підтверджені застосованими нормами матеріального права спростовують доводи представника відповідача щодо недостатності поданих митниці документів для визначення митної вартості товару за основним методом.

Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України, декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Також, згідно з ч.4 статті 57 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Частиною першою статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів: в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); г) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем надано достатньо належним чином оформлених документів для підтвердження митної вартості товару за основним методом, суд вважає, що позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Відповідно до чч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, оцінюючі встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач під час здійснення контролю митної вартості, приймаючи рішення не довів правомірності своїх дій.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо позовні вимоги належать задоволенню в повному обсязі.

Також, позивачем подано заяву про вирішення питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до якої просить стягнути з відповідача судові витрати на оплату правової допомоги у розмірі 10 000 грн.

Розглянувши зазначене клопотання та дослідивши надані позивачем докази на понесення судових витрат, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, суд встановив та матеріалами справи підтверджено, що 05.05.2021 року між позивачем ТОВ «Кортех» та адвокатським бюро «Олени Кононенко» укладено Договір про надання правової допомоги № 05/05/21 (а.с.24-25,т. 1).

Відповідно до п. 1.1 цього Договору, Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу.

Пунктом 3.1 Договору зазначено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього Договору правову допомогу визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Також, суд встановив, що 05 травня 2021 року укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги №05/05/21 від 05 травня 2021 року, відповідно до якої визначено порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Бюро за надання правової допомоги на підставі договору від 05.05.2021 року. Бюро зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів клієнта у судах всіх інстанцій.

Вартість послуг відповідно до зазначеної угоди складає:

Правовий аналіз товаросупровідних документів, що подаються до митного оформлення разом з митною декларацією 2500 грн.

Досудове оскарження рішень, дій та бездіяльності посадових осіб державних органів (митних органів, податкових органів) 10 000 грн.

Підготовка та подача позову до суду 1 інстанції та інших процесуальних документів (відповідь на відзив) 10 000 грн.

Підготовка та подача відзиву на апеляційну скаргу 4 000 грн.

Підготовка та подача апеляційної скарги 10 000 грн.

Підготовка та подача касаційної скарги 10 000 грн.;

Представництво у суді першої інстанції 1 засідання 2500 грн.

Представництво у суді 2 інстанції 1 засідання 3000 грн.

Представництво у суді 3 інстанції 1 засідання 3500 грн.

Усна консультація 1 година часу 1000 грн.

Письмова консультація 1 аркуш 500 грн.

Подання заяв, клопотань, листів до контролюючих органів 1 аркуш 300 грн.

Пунктом 3.1 додаткової угоди передбачено, що оплата наданих послуг за даним Договором здійснюється в наступному порядку: 100% вартості послуги сплачується протягом 5 робочих днів після отримання клієнтом (а.с.52, т.2).

На виконання цього договору складено акт наданих послуг від 17 серпня 2021 року, відповідно до якого адвокат надав клієнту наступні послуги:

1. Здійснення захисту (представництва) інтересів клієнта ТОВ «Котрех»,а саме: підготовка та подання адміністративного позову до Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/8434/21:

- позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці Держмитслужби України №UA500020/2021/000055/2 від 31.03.2021 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби України № UA500020/2021/00210 від 31.03.2021 року:

- Письмового підтвердження;

- Клопотання про витребування доказів;

- Відповіді на відзив;

- Заяви про проведення засідання в режимі відео конференції. Всього підготовлено 5 документів вартістю 10 000 грн. (а.с.53, т. 2).

На підтвердження факту оплати за цим Договором надано рахунок-фактуру №18/05/21 від 18 травня 2021 року та виписку по рахункам за 24.05.2021 року про зарахування на рахунок АБ «Олени Кононенко» від ТОВ «Кортех» 10 000 грн. (а.с.54).

Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до акту наданих послуг клієнт прийняв послуги за надання правничої допомоги по справі №420/8434/21 у розмірі 10 000 грн.

Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Оцінивши наведений акт наданих послуг, з урахуванням категорії даної справи, конкретних обставин у цій справі, суд доходить висновку, що наведені у цьому опису витрати на проведену роботу не є неминучими та фактичними, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 1-2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Однак, суд звертає увагу, що надання таких послуг має бути необхідним.

Враховуючи вищевикладені висновки, суд вважає, що витрачений адвокатом час на підготовку та подання адміністративного позову до Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/8434/21 про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці Держмитслужби України №UA500020/2021/000055/2 від 31.03.2021 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби України № UA500020/2021/00210 від 31.03.2021 року; письмового підтвердження; клопотання про витребування доказів; відповіді на відзив є фактичними та не є неминучими, однак є завищеними.

Так, суд зазначає, що зазначена справа пов`язана з оскарженням рішення про коригування митної вартості товару, у зв`язку з тим, що складові числового значення митної вартості відсутні або не підтверджуються поданими декларантом документами не є досить складною, на даний час існує велика кількість судових рішень, у тому числі правові позиції Верховного суду з питань визначення та підтвердження митної вартості товару, з аналізу яких можна сформувати висновок стосовно надання документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

А тому, суд вважає, що витрачений адвокатом час на підготовку позовної заяви та письмового підтвердження, відповіді на відзив, в якій позивач цитує позовну заяву та правові позиції Верховного суду з питань визначення та підтвердження митної вартості товару, клопотання про витребування доказів є пропорційним до вартості послуг в розмірі 5000 грн., а тому суд доходить висновку, що належить відшкодуванню витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Враховуючи вищевикладене, надані позивачем докази, що підтверджують здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правової (правничої) допомоги, розрахунок наданих послуг та категорію даної справи, ціну позову, кількість складених представником позивача процесуальних документів, тривалість судових засідань по даній справі та участь представника позивача в них, суд вважає, що фактичні витрати, які належать стягненню складають 5 000 грн., а тому заява представника позивача про вирішення питання про розподіл судових витрат належить задоволенню частково.

У зв`язку з тим, що позов задоволено, керуючись приписами ст. 139 КАС України судовий збір належить стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Кортех» (2, місцезнаходження: 03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка,12) до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби України (код ЄДРПОУ ВП 44005631, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000055/2 від 31.03.2021 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2021/00210 від 31.03.2021 року, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці Держмитслужби України №UA500020/2021/000055/2 від 31.03.2021 року.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби України № UA500020/2021/00210 від 31.03.2021 року.

Стягнути з Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби України (код ЄДРПОУ ВП 44005631, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кортех» (2, місцезнаходження: 03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка,12) судовий збір у розмірі 7393,85 грн. (сім тисяч триста дев`яносто три гривні 85 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

В іншій частині заяви про розподіл судових витрат,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5. п.15. ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 18» жовтня 2021 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко