Справа № 500/693/21
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/693/21 пров. № А/857/15054/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Большакової О.О., Гінди О.М.,

за участі секретаря судового засідання Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року (суддя Осташ А.В., м. Тернопіль, повне судове рішення складено 10 червня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Борщівської міської ради Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Теко-Трейд", про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у лютому 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Борщівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ТОВ "Теко-Трейд", у якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо збереження за ним, але не більше 6 місяців, та невиплати йому з місцевого бюджету з 20.11.2020 середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді в.о. старости с.Стрілківці Борщівського району з місцевого бюджету; зобов`язати відповідача виплачувати йому помісячно за період з 20.11.2020 по 20.05.2021 середньомісячну заробітну плату, яку він одержував на виборній посаді в.о. старости с.Стрілківці Борщівського району з місцевого бюджету.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що бездіяльність відповідача щодо збереження за ним, але не більше 6 місяців, та невиплати йому з місцевого бюджету з 20.11.2020 середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді в.о. старости с.Стрілківці Борщівського району з місцевого бюджету є протиправною та такою, що суперечить вимогам законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі №500/693/21 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що 20.11.2020 ОСОБА_1 було звільнено з посади в.о. старости с.Стрілківці у зв`язку із закінченням повноважень виконавчого комітету Борщівської міської ради (п.1 ст.51 Закону України «Про місцеве самоврядування»). 12.12.2020 ОСОБА_1 звернувся в Борщівську міську раду із заявою про виплату йому на період працевлаштування середньомісячної заробітної плати, яку він отримував у Стрілковецькій сільській раді. При цьому до заяви ним було долучено довідку ТОВ «Теко-Трейд» про те, що його працевлаштування на попередній посаді є неможливе, оскільки вакантні посади в даному товаристві відсутні. Однак Борщівська міська рада відмовила у задоволенні такої заяви та листом від 26.01.2021 рекомендувала позивачу звернутись до суду на предмет оскарження дій керівництва ТОВ «Теко-Трейд» для відновлення його прав в частині поновлення його на попередній посаді. Разом з тим, на переконання апелянта, така бездіяльність Борщівської міської ради щодо збереження за позивачем, але не більше 6 місяців, та не виплати йому з місцевого бюджету з 20.11.2020 помісячно середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді в.о. старости с.Стрілківці Борщівського району з місцевого бюджету, є протиправною, оскільки суперечить положенням ст.118 КЗпП України, ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад».

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на правильність висновків суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Третя особа правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідно до рішення Стрілковецької сільської ради 7 скликання від 13.11.2015 № 1 ОСОБА_2 визнано обраним на посаду Стрілковецького сільського голови. Згідно з наказом директора ТОВ «Теко-Трейд» від 30.10.2015 № 68 позивача звільнено з роботи на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України у зв`язку переходом на виборну посаду в Стрілковецьку сільську раду. Повноваження позивача, як Стрілковецького сільського голови припинено 12.01.2017 на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» у зв`язку із набуттям повноважень Борщівської міської ради об`єднаної територіальної громади.

Рішенням сесії Борщівської міської ради сьомого скликання від 16.01.2017 № 4 на позивача покладено виконання обов`язків старости с.Стрілківці до обрання на перших виборах старости.

Позивач 20.11.2020, як члена виконавчого комітету міської ради за посадою, звільнено з посади в.о. старости с.Стрілківці у зв`язку із утворенням та затвердженням персонального складу виконавчого комітету новообраної Борщівської міської ради восьмого скликання (п. 1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування»), що підтверджується записами трудової книжки.

ОСОБА_2 12.12.2020 звернувся до Борщівської міської ради із заявою про виплату йому на період працевлаштування середньомісячної заробітної плати, яку він отримував у Стрілковецькій сільській раді. До заяви було долучено довідку ТОВ «Теко-Трейд» від 30.11.2020 №112 про те, що його працевлаштування на попередній посаді є неможливе, вакантні посади в даному товаристві відсутні.

Як вбачається з листа-відповіді Борщівської міської ради від 16.12.2020 №С01-16/1328/301 Борщівська міська рада звернулась із клопотанням до ТОВ «Теко-Трейд» про надання інформації щодо наявності вакантних посад.

ОСОБА_2 21.01.2021 повторно звернувся в ТОВ «Теко-Трейд» із заявою про надання йому відомостей про наявність вакантних посад.

Як вбачається з листа ТОВ «Теко-Трейд» №4 від 22.01.2021, вакантних посад немає. До листа було додано копії наказів про прийняття та звільнення позивача з роботи в ТОВ «Теко-Трейд». Позивач повторно звернувся до Борщівської міської ради із заявою про виплату йому на період працевлаштування середньомісячної заробітної плати, яку він отримував у Стрілковецькій сільській раді.

Відповідач листом № С01-16/1328/20 від 26.01.2021 рекомендував позивачу звернутись до суду на предмет оскарження дій керівництва ТОВ «Теко-Трейд» для відновлення своїх прав в частині поновлення його на попередній посаді. Також в листі зазначено, що після внесення змін до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 16.07.2020 №805 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення виборчого законодавства» у чинному законодавстві України відсутні норми щодо поширення гарантій діяльності депутатів місцевих рад, передбачених Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» на старост чи виконуючих обов`язки старост, в тому числі щодо виплати цій категорії посадових осіб середньої заробітної плати у разі неможливості працевлаштування.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати на період працевлаштування середньомісячної заробітної плати протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 20.11.2020 Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» не містили положень, згідно з якими на посади старости та виконуючого обов`язки старости поширюються гарантії депутатів місцевих рад, тому в Борщівської міської ради відсутній обов`язок виплачувати ОСОБА_2 помісячно за період з 20.11.2020 по 20.05.2021 середньомісячну заробітну плату, яку він одержував на виборній посаді в.о. старости с.Стрілківці Борщівського району з місцевого бюджету.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює ЗУ "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до ст. 118 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, що діяла на момент обрання позивача на посаду в.о. старости), староста є виборною посадовою особою місцевого самоврядування. Староста обирається жителями села, селища (сіл, селищ), розташованого на території відповідного Старостинського округу, на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" (в редакції, що діяла на момент обрання позивача на посаду в.о. старости), депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо статусу старости села, селища" від 09.02.2017 внесено зміни до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", яким доповнено статтю 54-1, яка визначала повноваження старости.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на старост поширюються гарантії діяльності депутатів місцевих рад, передбачені Законом України "Про статус депутатів місцевих рад", якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення виборчого законодавства» від 16.07.2020 № 805-ІХ були внесені зміни до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», які набрали законної сили 22.07.2020, згідно яких ст. 14-1 виключено, а ст. 54-1 викладено в новій редакції, в якій зазначено, що староста затверджується сільською, селищною, міською радою на строк її повноважень за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови, а також відсутнє положення про поширення на старост гарантій діяльності депутатів місцевих рад, передбачені Законом України "Про статус депутатів місцевих рад", як це було у попередній редакції.

На підставі аналізу наведених вище приписів нормативно-правових актів можна дійти висновку, що на момент припинення повноважень ОСОБА_2 20.11.2020, діяла редакція Закону №280/97-ВР від 23.07.2020, в якій відсутня норма щодо поширення на старост відповідних гарантій діяльності депутатів місцевих рад; відповідно і на посаду виконуючого обов`язки старости такі гарантії також не поширюється.

З огляду на вказане, враховуючи те, що на момент припинення повноважень виконуючого обов`язки старости ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була відсутня норма, що надавала право на збереження середньої заробітної плати, тому позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 року у справі № 1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) вказав, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши ч. 1 ст. 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Отже, нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

За таких обставин, до спірних правовідносин застосовуються закони та нормативно-правові акти, які є чинними на момент виникнення таких спірних правовідносин. У даному випадку, правовідносини набули статусу спірних з моменту звільнення позивача з посади виконуючого обов`язки старости, тобто станом на 20.11.2020.

Однак станом на 20.11.2020 Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» не містили положень, згідно з якими на посади старости та виконуючого обов`язки старости поширюються гарантії депутатів місцевих рад.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в Борщівської міської ради відсутній обов`язок виплачувати ОСОБА_2 помісячно за період з 20.11.2020 по 20.05.2021 середньомісячну заробітну плату, яку він одержував на виборній посаді в.о. старости с.Стрілківці Борщівського району з місцевого бюджету, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження позивача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі №500/693/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. О. Большакова
О. М. Гінда
Повне судове рішення складено 13 жовтня 2021 року