Справа № 260/714/21
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2021 року м. Ужгород№ 260/714/21
15:32 год

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Скраль Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Шестак Н.В.,

учасники справи :

позивач: ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився,

представник позивача: адвокат Олійник Роман Богданович,

відповідач: Департамент культури, національностей та релігій Закарпатської обласної державної адміністрації представник Сопко Томаш Томашович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту культури, національностей та релігій Закарпатської обласної державної адміністрації (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) про визнання протиправним та скасування наказу в частині, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 29 вересня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено 11 жовтня 2021 року та підписано 13 жовтня 2021 року, у зв`язку із перебуванням 12 жовтня 2021 року головуючої у відрядженні згідно наказу Голови суду №207/К від 11.10.2021 року.

01 березня 2021 року ОСОБА_1 через уповноваженого представника Ігнатенко Сергія Сергійовича звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації, якою просить визнати протиправним та скасувати наказ Управління культури Закарпатської ОДА "Про взяття під охорону держави пам`яток культурної спадщини в Закарпатській області" від 18.07.2011 року №01-05/106 у частині включення до Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення, які беруться під охорону держави м. Ужгород (Додаток 1 до Наказу) житлового будинку, XVIII ст. - вул. А. Волошина, 5 (пункт 41 Переліку).

11 березня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

29 червня 2021 року ухвалою суду замінено первісного відповідача на правонаступника Департамент культури, національностей та релігій Закарпатської обласної державної адміністрації.

29 червня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд по суті.

1. Позиції сторін.

Позивач за позовом зазначає, що наказ від 18.07.2011 року №01-05/106 підлягає визнанню протиправним та скасуванню в частині включення до Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення, які беруться під охорону держави м. Ужгород (Додаток 1 до Наказу) житлового будинку, XVIII ст. - вул. А. Волошина, 5 (пункт 41 Переліку), оскільки та обставина, що будинок який розташований за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться в межах історичного ареалу м. Ужгорода не є достатнім критерієм для віднесення відповідного будинку до пам`яток архітектури. Що стосується посилань Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради на те, що будинок який розташований за адресою: АДРЕСА_2 є щойновиявленим об`єктом культурної спадщини (лист від 31 серпня 2020 року №Л-98/03-04, копія додається), звертають увагу суду, що таке твердження суперечать приписам Інструкції про порядок обліку, забезпечення збереження, утримання, використання і реставрації нерухомих пам`ятників історії та культури та ч. 2 ст. 14 Закону України "Про охорону культурної спадщини", оскільки, відсутній висновок експертизи про можливість визнання цього об`єкта пам`яткою історії та культури. Набуття об`єктом правового статусу щойновиявленого об`єкта культурної спадщини пов`язується Законом із внесенням цього об`єкта до Переліку об`єктів культурної спадщини та наявністю рішення про затвердження Переліку об`єктів культурної спадщини. При цьому, аналіз змісту оскаржуваного наказу від 18.07.2011 року № 01-05/106, свідчить про відсутність у ньому формулювань про затвердження Переліку об`єктів культурної спадщини, які є щойновиявленими. Натомість, зміст вказаного наказу свідчить про те, що він стосується об`єктів, що вже набули статусу пам`яток архітектури та містобудування. Просять врахувати зміст довідки про предмет охорони будинку на АДРЕСА_2 підготовленої на замовлення позивача ФОП ОСОБА_2 (архітектор, реєстраційний №786). Відповідачем не здійснювалися заходи, що передбачені Порядком №1760 визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (зокрема, відсутній протокол наукової (вченої) ради, в якому було б зафіксовано відповідність будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_2 критеріям, яким повинні відповідати об`єкти культурної спадщини місцевого значення; відсутній висновок експертної комісії, центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини за результатом розгляду; відсутні докази затвердження науково-методичною радою висновку експертної комісії), а сам будинок за адресою: АДРЕСА_2 фактично не має достатніх ознак для віднесення цього об`єкта до пам`яток архітектури та містобудування.

06 квітня 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що на час прийняття Наказу, законодавством не було однозначно визначено назву переліку (списку), в який вносилася інформація про щойно виявлені об`єкти культурної спадщини. Будівля, розташована за адресою м. Ужгород, вул. А. Волошина, 5 є частиною пам`ятки місцевого значення «Замкова гора» (охоронний номер 1-Зк) відповідно до рішення виконавчого комітету Закарпатської обласної ради народних депутатів від 05.02.1080 №35 «Про затвердження додаткового списку пам`яток містобудування і архітектури місцевого значення у Закарпатській області». Також, відповідно до науково-проектної документації « Історико - архітектурний опорний план м. Ужгород Закарпатської області з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичних ареалів», затвердженої наказом Міністерства культури України від 06.01.2016 №3, вищезгадана будівля розташована у межах історичного ареалу м. Ужгород. Законом вимагається надання дозволів на проведення робіт з реконструкції будівлі не тільки органом охорони культурної спадщини обласної державної адміністрації (оскільки будівля є частиною пам`ятки місцевого значення «Замкова гора»), а також центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини (оскільки будівля розташована у межах історичного ареалу м. Ужгород). Тому, позивач зобов`язаний до початку проведення реконструкції Будівлі отримати відповідні дозволи згідно з вимогами ч.2 ст.5 і ч.1 ст.6 Закону України «Про охорону культурної спадщини», незалежно від того, чи набула зазначена Будівля правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.

11 травня 2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначають, що занесенню об`єкта культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України передує певна робота спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини, які повинні виготовити облікову документацію на кожен із об`єктів культурної спадщини та подати пропозиції органу охорони культурної спадщини вищого рівня. З огляду на вищевикладені правові норми вбачається, що для набуття об`єктом, який має ознаки об`єкту культурної спадщини, статусу пам`ятки, необхідно реалізувати комплекс встановлених законодавством послідовних заходів від виявлення об`єкта до його реєстрації у відповідному Державному реєстрі з присвоєнням охоронного номеру. Саме з реєстрацією у Державному реєстрі пов`язується набуття об`єктом статусу пам`ятки культури. Крім того, відповідачем жодних доказів перебування будинку який розташований за адресою АДРЕСА_2 у межах історичного ареалу м. Ужгорода не надано. Відповідачем знову ж таки не надано доказів того, що будинок який розташований за адресою: АДРЕСА_2 є частиною пам`ятки місцевого значення «Замкова гора» (охоронний номер 1-Зк).

03 червня 2021 року відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначають, що оскільки будівля, розташована за адресою АДРЕСА_2 , с частиною пам`ятки місцевого значення «Замкова гора» (охоронний номер 1 -Зк) відповідно до рішення виконавчого комітету Закарпатської обласної ради народних депутатів від 05.02.1080 №35 «Про затвердження додаткового списку пам`яток містобудування і архітектури місцевого значення у Закарпатській області», а також знаходиться у межах історичного ареалу м. Ужгород відповідно до науково-проектної документації «Історико-архітектурний опорний план м. Ужгород Закарпатської області з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичних ареалів», затвердженої наказом Міністерства культури України від 06.01.2016 №3 та відповідно до відкритих джерел посилання https://rada-uzhgorod.gov.ua/istoriko, проведення реконструкції приміщень вищезгаданої будівлі без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини забороняється законом та може призвести до порушення традиційного характеру середовища пам`ятки місцевого значення «Замкова гора» та історичного ареалу м. Ужгород.

Під час розгляду справи по суті уповноважений представник позивача позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі

2. Обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 18 липня 2011 року наказом Управління культури Закарпатської обласної державної адміністрації № 01-05/106 «Про взяття під охорону держави пам`яток культурної спадщини в Закарпатській області» включено до Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення, які беруться під охорону держави м. Ужгород (Додаток 1 до Наказу) житлового будинку, XVIII ст. - вул. А. Волошина, 5 (пункт 41 Переліку), (а.с. 28-37).

З 08 липня 2020 року відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 є власником адміністративних приміщень №1,2,3, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , (а.с. 13-21).

31 серпня 2020 року Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради листом №Л-98/03-04 надало відповідь позивачу на заяву від 19.08.2020 щодо надання містобудівних умов та обмежень на реконструкцію власних адміністративних приміщень 1,2,3 літ.А по АДРЕСА_2 , в якій зазначили, що оскільки будинок АДРЕСА_2 , в якому планується реконструкція приміщень є об`єктом архітектури, який занесений до «Переліку щойно виявлених об`єктів» (Наказ Управління культури ЗОДА № 01-05/106 від 18.07.2011 «Про взяття під охорону держави пам`яток культурної спадщини в Закарпатській області» і знаходиться в історичному ареалі міста і пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення комплексу Замкової гори 16-19 ст. ох. № 1-3к, необхідно погодити проектну документацію (паспорт опорядження фасаду) з органом охорони культурної спадщини ЗОДА, (а.с. 22).

05 січня 2021 року Департамент культури Закарпатської обласної державної адміністрації листом № 01-12/08 надало відповідь позивачу, в якому зазначили, що облікова документація на щойно виявлений об`єкт не виготовлялася. На момент видання наказу Управління культури ЗОДА від 18.07.2011 № 01-05/106 «Про взяття під охорону держави пам`яток культурної спадщини в Закарпатській області», яким до Переліку щойно виявлених пам`яток культурної спадщини була внесена будівля за адресою: АДРЕСА_2 , на території України діяла Інструкція про порядок обліку, забезпечення збереження, змісту використання і реставрації недвижимих пам`ятників історії та культури, якою не передбачалися процедурні моменти наведені у запиті. Будинок за адресою: АДРЕСА_2 не має присвоєного охоронного номеру пам`ятки архітектури місцевого значення. Охоронний договір відсутній. Висновок експертної комісії центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини відсутній, (а.с. 25).

31 січня 2021 року представник позивача звернувся до Міністерства культури та інформаційної політики України з адвокатським запитом, в якому просить надати інформацію чи внесений будинок який розташований за адресою: АДРЕСА_2 до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, (а.с. 38).

25 січня 2021 року Міністерство культури та інформаційної політики України листом № 589/6.11.7 на запит від 13.01.21 надало відповідь в якому зазначили, що будівля за означеною адресою не занесена Державного реєстру нерухомих пам`яток України та не перебуває на обліку відповідно до законодавства, яке діяло до набрання чинності Закону України «Про охорону культурної спадщини», (а.с. 39).

Не погодившись з наказом Управління культури Закарпатської ОДА «Про взяття під охорону держави пам`яток культурної спадщини в Закарпатській області» від 18.07.2011 року №01-05/106 у частині включення до Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення, які беруться під охорону держави м. Ужгород (Додаток 1 до Наказу) житлового будинку, XVIII ст. - вул. А. Волошина, 5 (пункт 41 Переліку), позивач у визначений законом строк звернувся до суду з даним позовом.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 4 статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Основним законом, що регулює відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутнього поколінь, є Закон України «Про охорону культурної спадщини» від 08 червня 2000 року №1805-III (далі - Закон №1805-III).

Положеннями ст.1 Закону №1805-III визначено, що об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Згідно ст. 1 Закону №1805-III пам`яткою культурної спадщини є об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Охорона культурної спадщини являє собою систему правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини (ст. 1 Закону №1805-III).

Отже, регулювання відносин у сфері охорони культурної спадщини, спрямоване на її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Відповідно до вимог ст.ст. 3-6 Закону №1805-III державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать, зокрема, обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону №1805-III передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить, зокрема: 2) реалізація державної політики з питань охорони культурної спадщини; 3) ведення Державного реєстру нерухомих пам`яток України, здійснення координації та контролю за паспортизацією нерухомих об`єктів культурної спадщини; 5) подання Кабінету Міністрів України пропозицій про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього щодо пам`яток національного значення; 6) занесення об`єктів культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та внесення змін до нього щодо пам`яток місцевого значення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону №1805-III передбачено, що до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить, зокрема: подання пропозицій центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №1805-III, об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 14 Закону №1805-III занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки. Пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Відповідно до ч.2 ст. 14 Закону №1805-III, об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу). Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини.

За змістом пунктів 1, 3 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

18 липня 2011 року наказом Управління культури Закарпатської обласної державної адміністрації № 01-05/106 «Про взяття під охорону держави пам`яток культурної спадщини в Закарпатській області» включено до Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення, які беруться під охорону держави м. Ужгород (Додаток 1 до Наказу) житлового будинку, XVIII ст. - вул. А. Волошина, 5 (пункт 41 Переліку), (а.с. 28-37).

Відповідно до Історико - архітектурного опорного плану м. Ужгород з визначенням зон охорони пам`яток та історичних ареалів, затв. Наказом Мінкультури України від 06.01.2016 року вищезазначена будівля знаходиться на території комплексної охоронної зони в історичному ареалі міста.

Даний Історико-архітектурний опорний план м. Ужгород, є загальнодоступним та визначає історичний ареал міста. Це та частина міста, де збереглися пам`ятки архітектури. Документ передбачає й охоронні зони, які фактично дублюють історичний ареал міста.

Крім того, будівля, що розташована за адресою м. Ужгород, вул. а.Волошина, 5 є частиною пам`ятки місцевого значення "Замкова гора" (охоронний номер 1-Зк) відповідно до рішення виконавчого комітету Закарпатської обласної ради народних депутатів від 05.02.1980 року № 35 "Про затвердження додаткового списку пам`яток містобудування і архітектури місцевого значення у Закарпатській області".

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першоїстатті 4 Цивільного процесуального кодексу України(справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004 дав визначення поняттю охоронюваний законом інтерес, який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям право (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечитиКонституціїі законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, право на судовий захист не є абсолютним. Звертаючись до суду з позовом щодо законності правового акта суб`єкта владних повноважень індивідуального характеру та дій, спрямованих на прийняття такого акта, позивач також повинен пояснити, які правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень та дії/бездіяльність, які передують його прийняттю. Захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника.

Слід відмітити, що відповідно до постанов Верховного Суду України від 01.12.2015 у справі № 800/134/15, від 15.12.2015 у справі № 800/206/15 судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси, належні безпосередньо заявникам, та таке порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення, що не дозволяє скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем необґрунтовано, як наказ Управління культури Закарпатської ОДА "Про взяття під охорону держави пам`яток культурної спадщини в Закарпатській області" від 18.07.2011 року №01-05/106 у частині включення до Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення, які беруться під охорону держави м. Ужгород (Додаток 1 до Наказу) житлового будинку, XVIII ст. - вул. А. Волошина, 5 (пункт 41 Переліку) порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 є власником адміністративних приміщень №1,2,3, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 з 08 липня 2020 року, (а.с. 13-21), тобто таке право позивач набув після внесення житлового будинку XVIII ст.- АДРЕСА_2 до Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення, які беруться під охорону держави.

Крім того, суд вважає необхідним відмітити, що відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини», об`єкти культурної спадщини, що є пам`ятками (за винятком пам`яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

На час придбання позивачем частини приміщень щойно виявленого об`єкту культурної спадщини попередній власник зобов`язаний був, по- перше, повідомити нового власника про статус об`єкта, що відчужується, по- друге, отримати дозвіл органу охорони культурної спадщини на таке відчуження.

Суд дійшов висновку, що доводи позивача є абстрактними, зводяться до порушеної відповідачем процедури на час формування оскаржуваного наказу 18 липня2011 року № 01-05/106 без жодного обґрунтування негативного впливу цього рішення на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача. Це свідчить про відсутність самого предмету захисту у суді, адже позивачем не визначено права, свободи чи інтересу, які мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку, в чому і полягає завдання адміністративного судочинства, та фактично вказує на безпредметність заявленого позову

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Згідно із частинами 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах повноважень, на підставі, у спосіб передбачений законодавством, що спростовує вимоги адміністративного позову та у задоволенні якого слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до статті 139 КАС України, не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту культури, національностей та релігій Закарпатської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу № 01-05/106 від 18 липня 2011 року в частині включення до Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення, які беруться під охорону держави м. Ужгород (Додаток 1 до Наказу) житлового будинку VIII ст.- вул. А. Волошина, 5 (пункт 41 Переліку) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяТ.В.Скраль