Справа № 182/2010/21
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/2010/21
Провадження № 2-а/0182/29/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.10.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Нікопольського РУП ГУНП НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Кузнецова Сергія Вячеславовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач по справі ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до інспектора Нікопольського РУП ГУНП НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Кузнецова Сергія Вячеславовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що, згідно постанови інспектора поліції № 185502, серія БАА, його піддано адміністративному стягненню за ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Зазначена постанова вмотивована тим, що він 19 березня 2021 року в темну пору доби керував автомобілем DAEWOO Lanos, державний номер НОМЕР_1 , з державним знаком, який не освітлювався, чим порушив п.2.9. «В» ПДР України. Вважає, що застосоване до нього постановою інспектора поліції стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. є незаконним, неправомірним і необґрунтованим з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення, а саме: ознак умислу та необережності (згідно ст.9 КУпАП). Дана постанова мотивована наступним: 19 березня 2021 року, о 00 год. 10 хв., він з`їхав з «горбатого» мосту (що біля автовокзалу), повернув ліворуч внапрямку залізничного вокзалу, де його зупинили працівники поліції і повідомили, що державний знак автомобіля, яким він керує, не освітлюється. Перед початком руху він ретельно перевірив належність роботи зовнішнього освітлення транспортного засобу, в тому числі, освітлення державного номеру. Під час руху через зазначений вище міст, на якому дуже багато дорожніх ям, очевидно, відійшов контакт і тому освітлення державного номеру потухло. Факт роботи фар можуть підтвердити ще двоє пасажирів, які бачили, як він перевіряв роботу зовнішнього освітлення автомобіля перед початком руху: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_3 ). З`їхавши з «горбатого» мосту, він рухався по вул.Г.Чорнобиля в напрямку електродепо. Його наздогнав патрульний автомобіль, який увімкнув червоно-синій проблисковий маячок. Він, виконуючи вимоги ПДР, зупинився. До нього підійшов інспектор патрульної поліції і представився ст.лейтенантом С.В. Кузнецовим. Спитавши причину зупинки, дізнався, що у його автомобілі не освітлюється державний номер. Він на місці усунув несправність - відновив контакт проводів і показав інспектору, що лампочка горить і державний номер освітлюється. Але інспектор С.В. Кузнецов попросив пред`явити посвідчення водія, техпаспорт на автомобіль і страховий поліс. Проігнорувавши очевидну відсутність складу адміністративного правопорушення, а саме його основних складових - протиправних, винних (умисних або необережних) дій, які посягають на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, - та, всупереч твердженням ст.9 КУпАП, інспектор склав постанову. Відповідно до ПДР, при виникненні будь-яких несправностей на шляху слідування водій повинен застосувати заходи до їх усунення. В даному випадку, несправність виникла через незадовільний стан доріг, зокрема, на «горбатому» мості, через що відійшов контакт проводів на освітленні державного номеру. Під час руху автомобіля неможливо щосекунди перевіряти наявність освітлення номеру, але його відсутність не загрожувала безпеці дорожнього руху. Постанова серії БАА № 185502 є незаконною, оскільки в ній зазначено час складання цієї Постанови раніше, ніж час, коли було скоєно правопорушення. Час складання Постанови зазначено 00 год. 10 хвилин, а час правопорушення - 01 год. 00 хвилин. На підставі викладеного, вважає Постанову серії БАА № 185502 недійсною, оскільки в ній неправильно зазначено час скоєння правопорушення. А також вважає, що у його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, і, таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через відсутність складу адміністративного правопорушення, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2021 року по даній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу було запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали надати до суду відзив на позовну заяву (а.с.6-7).

Однак, відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов.

У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.19).

Відповідач до суду не з`явився також. Про розгляд справи повідомлявся належним чином судовою повісткою з поштовим повідомленням, направленими на адресу Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, отриманими уповноваженою особою відділу поліції (а.с.13). Про причину неявки до суду не повідомив, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи у свою відсутність до суду не надав.

Відповідно до ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст.55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Судом встановлено, що 19.03.2021 року інспектором Нікопольського РУП ГУНП НП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Кузнецовим С.В. відносно позивача по справі ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 185502 (а.с.14). Відповідно до винесеної постанови, позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Як зазначено в постанові, 19.03.2021 року, о 00-00 год., в м.Нікополі по вул.Г.Чорнобиля, буд.32а водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з номерним знаком, який неосвітлений (у нічну пору доби), чим порушив 2.9.»В» ПДР України (а.с.14). Зазначеною постановою до позивача по справі ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Однак, жодних доказів, які б підтверджували факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем до суду не надано. А сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Ця постанова є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Згідно зі ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В графі «до постанови додаються» не зазначено жодного доказу на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Таким чином, порушень ПДР України з боку позивача по справі відповідачем належним чином не доведено.

Згідно з п.10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 „Про практику застосування «судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

За таких обставин суд не вбачає в діях позивача ознак правопорушення, за яке 19.03.2021 року, о 00 год. 10 хв., на нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 185502, інспектором Нікопольського РУП ГУНП НП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Кузнецовим Сергієм Вячеславовичем і вважає за необхідне скасувати вищевказану постанову як незаконну.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно зі ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою, відповідно до закону, кримінальної відповідальності.

Вимогами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пункту 1 статті 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

До суду відповідачем не надано належних та допустимих доказів того факту, що на час складання спірної постанови позивач, дійсно, порушив ПДР. Тому, на думку суду, оскаржувана постанова була винесена відповідачем передчасно.

Керуючись ст.ст.6, 12, 19, 46, 77, 78, 90, 243, 245, 251,252, 257, 268, 271, 280, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Нікопольського РУП ГУНП НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Кузнецова Сергія Вячеславовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора Нікопольського РУП ГУНП НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Кузнецова Сергія Вячеславовича про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії БАА № 185502 від 19.03.2021 року.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал