Справа № 420/12239/20
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 р. Категорія 11030000м.ОдесаСправа № 420/12239/20
Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ГУ ДПСКоліогло П.П. (витяг, посвідчення)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року по справі за позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, мотивуючи його тим, що за результатами фактичної перевірки було складено акт від 28.02.2020 р., яким виявлено, що позивачем за березень 2019 року, за квітень 2019 року, за травень 2019 року, за червень 2019 року, за липень 2019 року, за вересень 2019 року подано звіти «Про виробництво та обіг алкогольних напоїв» (Ф № 2РС) з недостовірними даними, а саме в графі виноматеріали виноградні (код 40) вказана загальна кількість вина виноградного (як готової продукції код 33) та виноматеріалів виноградних, але відповідно до наказу Міністерства фінансів України № 49 від 11.02.2016 р. за кодом продукції 40 вказується лише загальна кількість виноматеріалів виноградних, які виробляє підприємство. Позивач вказує, що помилки у спірних звітах не призвели до зазначення помилкових відомостей про обсяги виробництва та/або обігу алкогольних напоїв, а тому спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 18.03.2020 р., видане на підставі Акту Головного управління ДПС в Одеській області за вих. № 862/15-32-32-01/13916781 від 28.02.2020 р.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що продукти за кодами 33 та 40, які відображені у звітах підприємства «Про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» форма № 2-РС відрізняються за властивостями, а отже не можуть бути поєднанні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області на підставі наказу № 793 від 25.02.2020 проведено фактичну перевірку ДП «ДГ «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова»», податкова адреса: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Таїрове, вул. 40 річчя Перемоги, 45, тривалістю 10 діб, перевіряє мий період з 01.01.2019 по дату закінчення фактичної перевірки.

Під час проведення перевірки, встановлено порушення вимог ст.16 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового/ коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального (із змінами та доповненнями).

В ході проведення перевірки виявлено, що підприємством ДП «ДГ «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова»» за березень 2019р., за квітень 2019р., за травень 2019.р, за червень 2019р., за липень 2019р. та вересень 2019р подано звіти «Про виробництво та обіг алкогольних напоїв» (Ф№2РС) з недостовірними даними, а саме в графі виноматеріали виноградні (код 40) вказана загальна кількість вина виноградного (як готової продукції код 33) та виноматеріалів виноградних, але відповідно до наказу Міністерства фінансів України № 49 від 11.02.2016 року за кодом продукції 40 вказується лише загальна кількість виноматеріалів виноградних, які виробляє підприємство. Відповідно до вимог ст. 16 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального (із змінами та доповненнями) суб`єкти господарювання, які отримали передбачені цим Законом ліцензії, подають до органу виконавчої; влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Також в ході проведення перевірки встановлено, що підприємством ДП «ДГ «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова»» (код за ) не поданий до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, звіт «Про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» форма № 2-РС за січень 2019 року.

За результатами вказаної перевірки складено Акт про результати фактичної перевірки 28.02.2020 № 862/15-32-32-01/1391671.

На підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення форма «С» №1 від 18.03.2020, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 102000 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу України передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною відповідно до підп.75.1.3. п. 75.1. ст.75 Податкового кодексу України вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 113.3 статті 113 Податкового кодексу України встановлено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від 19.12.1995 (далі - Закон № 481).

При цьому, ч.3 ст. 16 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів визначено, що суб`єкти господарювання, які отримали ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та здійснюють таку діяльність та/або експорт, імпорт зазначеної продукції, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 № 49 Про затвердження форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення (далі - Наказ № 49) затверджено, зокрема, Порядок заповнення форми звіту № 1-РС Звіт про обсяги виробництва та реалізації спирту та Порядок заповнення форми звіту № 2-РС Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв, згідно з положеннями яких звіти складаються окремо за кожний місяць та до 10 числа місяця, що настає за звітним та подаються в електронній формі до органів ДФС за основним місцем обліку суб`єкта господарювання.

Відповідно до Інструкції щодо заповнення форми звіту №2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» (згідно Наказу №49): у графі 4 вказується кількість алкогольних напоїв в місцях зберігання на початок звітного місяця; у графі 5 вказується кількість готової продукції, яка передана з виробництва до місця її зберігання у звітному місяці; у графі 9 вказується кількість продукції, яка реалізована на внутрішньому ринку у звітному місяці; у графі 11 вказується кількість продукції, яка реалізована на експорт у звітному місяці; у графі 13 вказується кількість алкогольних напоїв у місцях зберігання на кінець звітного місяця.

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст. 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Положеннями абз. 18 ч.2 ст. 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів визначено, що за неподання чи несвоєчасне подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 17000 гривень.

Враховуючи вище викладені положення Закону № 481/95 слід зазначити, що законодавець визначив лише три випадки в разі настання яких до суб`єкта господарювання може бути застосовано відповідну фінансову санкцію, а саме :

- неподання звіту про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади;

- несвоєчасне подання звіту про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади;

- подання звіту з недостовірними відомостями саме про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади.

Законом № 481/95 не надано визначення за які саме недостовірні відомості в звіті про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів передбачено відповідальність.

Крім того, зміст Закону 481/95 не містить визначення поняття обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів настає.

З матеріалів справи вбачається, що одним з порушень позивача за що відповідачем була накладена фінансова санкція, було те що в звітах за березень 2019р., за квітень 2019р., за травень 2019р., за червень 2019р., за липень 2019р. та вересень 2019р. подано звіти «Про виробництво та обіг алкогольних напоїв» (Ф№2РС) з недостовірними даними, а саме в графі виноматеріали виноградні (код 40) вказана загальна кількість вина виноградного (як готової продукції код 33) та виноматеріалів виноградних.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що в графі виноматеріали виноградні (код 40) вказана загальна кількість вина виноградного (як готової продукції код 33) та виноматеріалів виноградних не є тим порушенням за яке законодавцем передбачено відповідальність, оскільки наявна помилка не призвела до зазначення помилкових відомостей про обсяги виробництва та/або обігу алкогольних напоїв.

З огляду на зазначене суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку відсутні підстави вважати, що позивачем подано недостовірні відомості у звіті про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв, а тому посилання апелянта на те, що продукти за кодами 33 та 40, які відображені у звітах підприємства відрізняються за властивостями, а отже не можуть бути поєднанні, є безпідставними.

Жодних доказів, які підтверджували висновки контролюючого органу стосовно встановленого перевіркою порушення, а саме подання звіту із зазначенням недостовірних даних позивачем під час розгляду справи надано не було.

Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дані помилки не можуть рахуватися недостовірними відомостями при наданні звітності, встановленої ст. 16 Закону №481, оскільки недостовірними відомостями може вважатися тільки та інформація, яка суперечить фактичному стану, підтвердженому первинними документами, та даними, що містяться в інших звітах.

Такого підходу дотримується у своїй практиці і Європейський суд з прав людини. Зокрема у п.110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберга таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені судом обставини відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги майже дублюють відзив на адміністративний позов (а.с. 42) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року по справі № 420/12239/20, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено 13 жовтня 2021 року.

суддя-доповідач Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.