Справа № 520/15820/21
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 р. № 520/15820/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у здійсненні розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 без застосування надбавки за роботу з таємними документами (10%) в сумі 355,00 грн та з обчисленням розміру грошового забезпечення з врахуванням надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% та щомісячної премії у розмірі 170% в середньому розмірі на момент звільнення зі служби, а також з обмеженням розміру щомісячної пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 сумою 10740,00 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснювати нарахування і виплачувати з 01.01.2016 ОСОБА_1 суму щомісячної пенсії у розмірі 28570,66 грн на місяць без її обмеження будь-якими розмірами, виходячи з 77% грошового забезпечення по відповідній посаді в поліції, яке складається з таких частин: посадовий оклад в сумі 3550,00 грн, оклад за звання в сумі 2400,00 грн, надбавка за вислугу років (50%) в сумі 2975,00 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) в сумі 4462,50 грн, надбавка за таємність (10%) в сумі 355,00 грн, щомісячна премія (170%) в сумі 23362,25 грн (всього сума місячного грошового забезпечення становить 37104,75 грн.), а також здійснити виплату ОСОБА_1 суми всієї перерахованої пенсії за весь період з 01.01.2016 по дату перерахунку пенсії у найближчий виплатний період однією сумою та без відстрочення такої виплати будь-якими строками та без використання при такій виплаті будь-яких постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно-правових актів, які надають Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області можливість для відстрочення чи розстрочення таких виплат.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що бездіяльність відповідача є протиправною та такою, що порушує його право на належний соціальних захист та справедливий і гарантований державою рівень пенсійного забезпечення.

Ухвалою суду від 25.08.2021 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідні документи у встановлений строк до суду не надходили.

Згідно ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

В серпні 2013 року ОСОБА_1 було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ України. Позивач отримує пенсію за вислугу років.

З урахуванням вислуги років позивача в ОВС України (29 років) та згідно з чинним на момент звільнення законодавством, розмір пенсії позивача на момент її призначення складав 77% від розміру грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу в розмірі 1350,00 грн, окладу за військове звання в сумі 135,00 грн, надбавки за вислугу років в розмірі 40%, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 10%, надбавки за особливо-важливі завдання в розмірі 50%, премії у розмірі 170%.

Під час перерахунку пенсії позивача у квітні 2018 року на підставі постанови КМУ від 28.02.2018 №103 розмір пенсії у відсотках було зменшено відповідачем з 77% до 70% по відповідній посаді в поліції та без урахування фактично отриманих позивачем під час служби надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% та щомісячної премії у розмірі 170% і такі дії були оскаржені позивачем до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі №520/12573/19 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м-н Свободи 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ), які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий ЦОМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 10.09.1996р., адреса: АДРЕСА_2 ) з 77% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення по відповідній посаді в поліції під час її перерахунку у 2018 році з 01.01.2016, а також бездіяльність з невиплати йому вже перерахованої суми пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) перерахувати з 01.01.2016 та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий ЦОМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 10.09.1996р., адреса: АДРЕСА_2 ) пенсію у розмірі 77% грошового забезпечення, здійснити виплату суми перерахованої пенсії з 01.01.2016 разом з виплатою компенсації за несвоєчасну виплату відповідної суми несвоєчасно виплаченої пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати".

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2020 по справі №520/12573/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі №520/12573/19 скасовано в частині відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) в позові і в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ), які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий ЦОМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 10.09.1996, адреса ( АДРЕСА_1 ) з 77% грошового забезпечення до 70 % грошового забезпечення по відповідній посаді в поліції під час її перерахунку у 2018 році з 01.01.2016 та не врахуванням під час такого перерахунку розміру пенсії надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% та щомісячної премії у розмірі 170%, а також бездіяльність з невиплати йому вже перерахованої суми пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) перерахувати з 01.01.2016 та виплачувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий ЦОМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 10.09.1996 року, адреса ( АДРЕСА_1 ) пенсію у розмірі 77% грошового забезпечення по відповідній посаді в поліції з урахуванням надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% та щомісячної премії у розмірі 170%, а також здійснити виплату йому суми всієї перерахованої пенсії за весь період з 01.01.2016 по дату перерахунку пенсії у найближчий виплатний період однією сумою, без відстрочення такої виплати згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 України Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб та від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду", разом з виплатою компенсації за несвоєчасну виплату відповідної суми несвоєчасно виплаченої пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати».

Зазначені вище судові рішення набрали законної сили 19.03.2020.

Суд зазначає. що відповідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В липні 2020 року відповідач виплатив позивачу підвищену пенсію та додаткові кошти, але будь-якої відповіді про порядок виконання ним судових рішень позивачу не надав.

09.07.2020 позивач звернувся до відповідача з запитом щодо порядку виконання ним судових рішень по справі №520/12573/19.

20.08.2020 позивач отримав від відповідача супроводжувальний лист від 20.08.2020 №2000-0203-8/57452 та додані до нього розрахунки, згідно з якими: у період з 01.01.2016 по 31.12.2017 розмір обчисленої щомісячної пенсії позивача було протиправно обмежено сумою 10740,00 грн; під час перерахунку розміру пенсії позивача відповідач протиправно не врахував наявну у Позивача надбавку за роботу з таємними документами (1,0%) в сумі 355,00 грн, яка у позивача була в наявності як до перерахунку пенсії на виконання норм постанови КМУ №103, так і до перерахунку пенсії на виконання судового рішення у справі № 520/12573/19; розмір обчисленої пенсії позивача з 01.01.2017 становив 11787,54 грн виходячи з 77% розміру грошового забезпечення за відповідною посадою, в поліції у сумі 15308,49 грн, який у свою чергу було протиправно обчислено відповідачем не шляхом застосування розмірів у відсотках надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%) та щомісячної премії (170%), а шляхом врахування розмірів середньомісячних грошових сум цих складових грошового забезпечення, які фактично отримував Позивач за останні 24 календарні місяця служби в ОВС України у 2011-2013 роках.

Таким чином, судове рішення у цій справі фактично не виконано.

08.04.2021 позивач звернувся до відповідача зі скаргою щодо необхідності виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2020 по справі №520/12573/19 з урахуванням ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2020 по справі №520/12573/19 шляхом: встановлення розміру щомісячної пенсії Позивача з 01.01.2016 згідно з вимогами чинного законодавства в сумі 28570,66 грн на місяць; проведення нарахування і виплати відповідних сум пенсії позивача та компенсації за її несвоєчасну виплату у правильному розмірі за період з 01.01.2016 по теперішній час.

24.05.2021 позивач отримав лист відповідача від 13.05.2021 №5447-8294/Я-02/8-2000/21 про відмову від здійснення перерахунку розміру пенсії позивача, з вказівкою про те, що "оскільки в зобов`язаннях рішення суду не визначено порядок обчислення надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% та щомісячної премії у розмірі 170%, зазначені вище надбавки було враховано в середньому розмірі на момент звільнення зі служби".

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звертається до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (в редакції Закону України від 24.12.2015 №911- VIII, чинній на час здійснення позивачу перерахунку пенсії) та згідно з ч. 7 статті 43 Закону №2262-ХП (в редакції Закону від 24.12.2015 №911-VIII чинній з 01.01.2016 до 20.12.2016), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Разом з цим, відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього ж Закону №3668-VІ обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія/щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Поняття "призначення пенсії" та "перерахунок розміру пенсії" не тотожні, оскільки відрізняються підставами виникнення і порядком здійснення.

Таким чином, пункт 2 Прикінцевих положень Закону України від 24.12.2015 №911-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та дія інших положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016, але позивачу пенсія була призначена з серпня 2013 року (тобто, до набрання чинності цим Законом №911-VIII) і стосовно нього цей закон не повинен застосовуватися.

Аналогічні висновки повністю узгоджуються з правовими позиціями, що викладена в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 12.03.2019 у справі №522/3049/17, від 15.04.2019 у справі №127/4270/17.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, оскільки пенсія позивачу була призначена з грудня 2014 року (до 01.01.2016), норми Закону №1774-VIII, Закону №2262-ХП (в редакції Закону №911-VIII) до наявних правовідносин позивача з відповідачем не повинні застосовуватися.

Крім цього, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХП (в редакції Закону від 24.12.2015 №911-VIII).

Відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №7- рп/2016 від 20.12.2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 у Законі №2262-ХІІ відсутня частина 7 статті 43.

Відповідно до Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» було замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017року».

Разом з цим, буквальне розуміння змін внесених Законом України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Це означає, що починаючи з 20.12.2016 стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб.

Отже, внесені Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі №522/3093/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Застосування відповідачем під час розрахунку розміру пенсії позивачу з 01.01.2016 норм пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо обмеження суми пенсії розміром 25-ти розмірів заробітної плати (максимальна сума доходу, з якої сплачується ЄСВ) також буде протиправним, оскільки з гідно преамбулою цього Закону №2464 "цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку

Крім цього, застосування норм Закону №2464-VІ до порядку обчислення сум пенсії (з метою її обмеження певними розмірами військовослужбовцям та іншими особам) нормами Закону №2262-ХІІ не передбачено. Не містять таких застережень і норми будь-яких інших актів пенсійного законодавства.

У зв`язку зі зміною у Державі мінімальних соціальних гарантій (зміна розміру мінімальної заробітної плати) після 01.01.2016 норми пункту 4 частини 1 статті 1 Закону №2464-VІ неодноразово змінювалися (зокрема, Законом України від 03.10.2017 №2148-VІІІ), але такі зміни не є підставою для нового перерахунку пенсії особам, які її отримують, оскільки не є підставою для обчислення сум пенсії згідно з пенсійним законодавством.

Таким чином, згідно з пенсійним законодавством України позивач має право на отримання пенсії з 01.01.2016 без обмеження її розміру будь-якими сумами, у тому числі й сумою у десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб.

Щодо протиправне неврахування відповідачем під час перерахунку в червні 2020 року пенсії позивача наявної у нього надбавки за роботу з таємними документами, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи наявна довідка відповідача від 21.11.2019 №10395 про розмір пенсії позивача станом на 31.12.2015 та станом на 01.01.2016, у якій було враховано наявність у позивача надбавки за роботу з таємними документами у розмірі 10% від посадового окладу.

Крім того, зазначена надбавка за роботу з таємними документами (10%) в сумі 355,00 грн зазначена ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області у довідці від 23.03.2018 №100/34079-, яка було надіслана відповідачу для перерахунку з 01.01.2016 розміру пенсії позивача по відповідній посаді в поліції.

Проте, у складених відповідачем розрахунках розміру грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача станом на 01.01.2016 та 01.01.2018 ця надбавка не була врахована відповідачем, що свідчить про протиправне і необґрунтоване зменшення відповідачем розміру пенсії позивачу з 01.01.2016 по теперішній час.

Отже, немає правових підстав для позбавлення позивача права на отримання з 01.01.2016 пенсії, обчисленої з урахуванням наявності надбавки за роботу з таємними документами (10%) в сумі 355,00 грн.

Щодо протиправного застосування відповідачем під час перерахунку пенсії позивача середньомісячних сум надбавки за виконання особливо важливих завдань та щомісячної премій які отримував позивач у 2011-2013 роках, суд зазначає наступне.

Виходячи з складених відповідачем розрахунків розміру грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача станом на 01.01.2016 та 01.01.2018, замість застосування відповідачем розмірів у відсотках надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%) та щомісячної премії (170%) ним було враховано лише розмір середньомісячних грошових коштів по цим складовим грошового забезпечення, які позивач фактично отримував за останні 24 календарних місяця служби перед звільненням з ОВС України у 2011-2013 роках.

Суд зазначає, що пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Відповідно до абзацу 7 пункту 5 Порядку №45 додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються.

Разом з цим, частиною 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Як вбачається зі змісту абзацу 7 пункту 5 Порядку №45, ця норма виключає з переліку видів грошового забезпечення, що враховуються для перерахунку пенсії, певні їх види за родовими ознаками, а саме не враховуються скасовані чи такі види грошового забезпечення та премії, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Таким чином, абзац 7 пункт 5 Порядку №45 спрямований на визначення видав грошового забезпечення, які враховуються для перерахунку пенсії, що не узгоджується із законом, оскільки вказані питання є прерогативою Верховної Ради України, але не Кабінету Міністрів України.

Так, стаття 11 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачає, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін по цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічні висновки викладені і у Рішенні Конституційного Суду України від 13.05.2015 по справі №4-рп/15 про те, що "виключно Верховна Paди України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України".

Вирішуючи питання застосування Закону №2262-ХІІ та інших актів пенсійного законодавства у часі суд має врахувати обставини того, що відповідно до положень ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні, змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі Існуючих прав і свобод.

З огляду на вище викладене, при перерахунку розміру пенсії позивачу розмір її складових частин має бути розрахований у відсотках виходячи із розміру цих складових частин, право на які позивач набув на момент виходу на пенсію, оскільки розмір пенсії у відсотках не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

В остаточному рішенні у справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine), №23759/03 та №37943/06 від 14 січня 2011 року, Європейський Суд з прав людини зазначав про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з тим, що по-перше, відповідне національне законодавство не було чітким та узгодженим та, таким чином, не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимогу законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

Також, належить взяти до уваги, що стаття 63 Закону №2262-ХІІ не містить положень, які б давали підстави не враховувати для перерахунку пенсії певні види грошового забезпечення, що отримував позивач, у тому числі надбавку за виконання особливо важливих завдань та додаткові види грошового забезпечення згідно з довідкою УДСО при ГУМВС України в Харківській області від 21.06.2016 №48/5-884д.

Враховуючи наведене суд зазначає, що зміна умов чи норм пенсійного забезпечення (зокрема, визначення видів грошового забезпечення для перерахунку пенсій) підзаконними нормативно-правовими актами є порушенням закону. Абзац 7 пункту 5 Порядку №45 змінює норми та умови пенсійного забезпечення, оскільки виключає певні види грошового забезпечення з переліку видів, що враховуються для перерахунку пенсії. Це означає, що абзац 7 пункту 5 Порядку №45 суперечить статті 11 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

З цього приводу суд звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.06.2020 по зразковій справі №160/8324/19 з правовідносин щодо порядку видачі нової довідки військовослужбовцю для перерахунку його пенсії у зв`язку зі скасуванням в судовому порядку норм пункту 1 постанови КМУ від 28.02.2018 №103 про те, що "... з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку №45, яка діяла до зазначених змін. При цьому порядок дій, який повинні вчинити, зокрема, відповідач та управління, у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 Постанови №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, не змінився."

Отже, розмір складових грошового забезпечення у відсотках для обчислення суми пенсії під час її перерахунку не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві і при перерахунку розміру пенсії позивачу з 01.01.2016 її розмір має бути розрахований відповідачем виходячи з розміру складових частин грошового забезпечення у відсотках, тобто, розмір надбавки за виконання особливо важливих завдань при обчисленні розміру грошового забезпечення повинен бути застосований відповідачем у розмірі 50% від основного грошового забезпечення (оклад по посаді, за звання, надбавка за вислугу років), а розмір щомісячної премії - у розмірі 170% до всіх складових основного та додаткового (набавки за таємність, надбавка за виконання особливо важливих завдань тощо) грошового забезпечення по відповідній посаді в поліції.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити заборгованість однією сумою, суд зазначає наступне.

Спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений в спірних правовідносинах нормативно. У разі набрання чинності рішенням суду про зобов`язання сплатити недоплачену частину пенсії, перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплатити пенсію без використання при такій виплаті постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно правових актів, які надають відповідачу можливість для відстрочення чи розстрочення виплат, суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

З огляду на фактичні обставини справи та зумовленого ними нормативного регулювання спірних правовідносин, суд виходить з того, що заявлена позивачем вимога є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у здійсненні розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 без застосування надбавки за роботу з таємними документами (10%) в сумі 355,00 грн та з обчисленням розміру грошового забезпечення з врахуванням надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% та щомісячної премії у розмірі 170% в середньому розмірі на момент звільнення зі служби, а також з обмеженням розміру щомісячної пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 сумою 10740,00 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснювати нарахування і виплачувати з 01.01.2016 ОСОБА_1 суму щомісячної пенсії у розмірі 28570,66 грн на місяць без її обмеження будь-якими розмірами, виходячи з 77% грошового забезпечення по відповідній посаді в поліції, яке складається з таких частин: посадовий оклад в сумі 3550,00 грн, оклад за звання в сумі 2400,00 грн, надбавка за вислугу років (50%) в сумі 2975,00 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) в сумі 4462,50 грн, надбавка за таємність (10%) в сумі 355,00 грн, щомісячна премія (170%) в сумі 23362,25 грн (всього сума місячного грошового забезпечення становить 37104,75 грн.), а також здійснити виплату ОСОБА_1 суми всієї перерахованої пенсії за весь період з 01.01.2016 по дату перерахунку пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ().

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов