Справа № 360/4423/21
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 жовтня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4423/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому позивач просив суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 30.06.2021 № 246 про відмову в переведенні позивача з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до пункту « б» статті 12 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , на пенсію за вислугу років відповідно до пункту « а» статті 12 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ;

2) зобов`язати відповідача перевести з 29.06.2021 позивача з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до пункту « б» статті 12 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , на пенсію за вислугу років відповідно до пункту « а» статті 12 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , та здійснити перерахунок і виплату пенсії за вислугу років з урахуванням фактично сплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.06.2021 звернувся до відповідача із заявою про переведення позивача з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до пункту « б» статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262 « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , на пенсію за вислугу років відповідно до пункту « а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262 « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» .

Відповідач рішенням про відмову в перерахунку пенсії від 30.06.2021 № 246 відмовив за заявою від 29.06.2021 в призначенні пенсії за вислугу років в зв`язку з відсутністю на день звернення необхідної календарної вислуги років.

Відповідно до рішення календарна вислуга років позивача на момент звільнення зі служби складає 19 років 10 місяців 16 днів, у зв`язку з чим відповідач вважає, що у позивача недостатньо вислуги років для переведення на пенсію відповідно до пункту « а» ст.12 Закону, оскільки відповідно до нього для призначення пенсії за вислугу років необхідно мати вислугу у розмірі 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

Позивач вважає зазначене рішення відповідача протиправним, таким, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідач до канцелярії суду через відділ діловодства та обліку звернення громадян 02.09.2021 за вхідним реєстраційним номером 29296/2021 надав відзив на позовну заяву (арк. спр. 26-28), в якому заперечував проти задоволення позову.

В обґрунтування зазначив, що 03.01.2020 Головне управління ДФС у Луганській області надіслало на адресу головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області документи для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 . Відповідно до подання про призначення пенсії від 03.01.2020 та витягу з наказу про звільнення від 18.12.2019 № 0031-од вислуга позивача в календарному обчислені складає 19 років 10 місяців 16 днів. Враховуючи наведене, пенсію призначено відповідно до пункту « б» статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262 « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» .

29.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України з заявою призначити пенсію за вислугу років згідно пункту « а» статті 12 Закону України № 2262. За результатом розгляду заяви позивача від 29.06.2021 Головним управлінням винесено рішення від 30.06.2021 № 246 про відмову в переведенні з пенсії за вислугу років, призначену відповідно до пункту « б» статті 12 Закону № 2262 на пенсію за вислугу років відповідно до пункту « а» статті 12 Закону № 2262. Відповідно до подання про призначення пенсії від 22.02.2021 та витягу з наказу про звільнення вислуга позивача в календарному обчислені складає 19 років 10 місяців 16 днів, що не є достатньою умовою для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону № 2262. Позивач не мав на момент звільнення необхідної календарної вислуги років, оскільки наявні 19 років 10 місяців 16 днів при необхідних 25 і більше календарних років. Законом №2262-ХІІ чітко передбачено що пенсія за вислугу років призначається при наявності 24 календарних років та 6 місяців і більше (у разі звільнення зі служби: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року), та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років. Наданими для призначення пенсії документами підтверджено, що вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 19 років 10 місяців 16 днів. Відповідно, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області правомірно дійшло висновку, що наявної у позивача вислуги років не достатньо для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту « а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою від 20.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк.спр.20).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

18 грудня 2021 року наказом Державної фіскальної служби України №0031-о/д позивача було звільнено з посади начальника міжрегіонального відділу оперативного управління Головного управління ДФС у Луганській області з 21.12.2019 та податкової міліції ДФС у запас Збройних сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктом « в» (через обмежений стан здоров`я) (арк. спр. 17).

У наказі від 18.12.2019 № 0031-о/д зазначено, що вислуга років ОСОБА_1 на 21.12.2019 складає: в календарному обчисленні - 19 років 10 місяців 16 днів, в пільговому обчисленні - 29 років 04 місяці 04 дні, загальний страховий стаж - 28 років 10 місяців 00 днів.

Згідно з довідкою Головного управління боротьби з фінансовими злочинами Державної фіскальної служби України № 113/04-08 від 19.07.2021 року по архівній особовій справі ОСОБА_1 до вислуги років на пільгових умовах враховано період роботи позивача в податковій міліції - одни місяць служби за півтора з 15.01.2001 по 21.12.2019 відповідно до Постанови № 393 та наказу ДПА України від 05.03.2007 року № 037-о/д (арк. спр. 15-16).

Головне управління ДФС у Луганській області підготувало подання про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років від 03.01.2020 №3/12-32-04-17, в якому зазначено, що станом на 21.12.2019 календарна вислуга років для призначення пенсії складає 19 років 10 місяців 16 днів (арк. спр. 35-36).

Повний пакет документів щодо призначення позивачу пенсії разом з його заявою від 03.01.2021 був направлений до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та отриманий останнім 03.01.2021 (арк. спр. 35-37).

З 22.12.2019 Головне Пенсійного фонду України в Луганській області призначило позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту « б» статті 12 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (арк. спр. 31).

29.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою про переведення з одного виду на інший вид пенсії, а саме з пункту « б» на пункт « а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262 « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (арк. спр .49).

30.06.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області винесено рішення № 246, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до пункту « б» статті 12 Закону № 2262 на пенсію за вислугу років відповідно до пункту « а» статті 12 Закону № 2262, у зв`язку з відсутністю календарної вислуги років 24 календарних роки та 6 місяців і більше (арк. спр. 47).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в тому числі в Державній кримінально-виконавчій службі України, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до пункту « б» частини першої статті 12 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На підставі системного аналізу зазначених положень Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суд дійшов висновку, що при обчисленні вислуги років необхідної для призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ необхідно керуватися постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, якою затверджено порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (далі - Постанова № 393).

Згідно з пунктом 1 Постанови № 393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 12 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, час перебування на посадах службовців у виправно-трудових установах, в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції та невоєнізованої професійно-пожежної охорони, які переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ та Міністерством юстиції.

Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.1998 № 1716 « Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» (далі - Постанова № 1716) установлено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу в порядку, встановленому Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. №114 (п.1 Постанови №1716).

Пунктом 2 постанови № 1716 визначено, що на осіб начальницького складу податкової міліції та курсантів Академії державної податкової служби поширюється чинність постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань». Для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України « Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, особам начальницького складу податкової міліції та курсантів Академії державної податкової служби крім служби та часу, передбачених зазначеною постановою, до вислуги років зараховується служба в податковій міліції (органах податкової поліції) на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

Отже, при обчисленні вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсії за Законом № 2262 на позивача, як особу начальницького складу податкової міліції поширюються положення Постанови № 393.

Відповідно до наказу ДФС України від 18.12.2019 № 0031-о/д та довідки ГУ боротьби з фінансовими злочинами Державної фіскальної служби України № 113/04-08 від 19.07.2021 по архівній особовій справі ОСОБА_1 , останній у період з 15.01.2001 по 21.12.2019 обіймав посади начальницького складу податкової міліції, робота на яких відповідно до пункту 3 Постанови № 393 дає право на її обрахування на пільгових умовах - один місяць служби за півтора місяця та складає на день звільнення в пільговому обчисленні - 29 років 04 місяці 04 дні.

Щодо календарної вислуги років.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі № 2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

В свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ.

Відповідно до п.3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема п. « а» ст.12 визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом та для позивача він складає 24 календарних років та 6 місяців і більше. В свою чергу, положеннями ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ та Постановою № 393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 393.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 у справі № 750/9775/16-а.

Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що аналіз норм Закону № 2262-XII у взаємозв`язку з нормами постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон № 2262-ХІІ. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою № 393.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд у вказаному рішенні зазначив, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Суд також звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

За наслідками розгляду справи № 480/4241/18 Верховний Суд в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зробив наступні правові висновки, викладені в постанові від 14 квітня 2021 року:

1. В цілях Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

2. Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки на час звільнення зі служби позивач окрім календарної вислуги, мав і пільгову, яка була обрахована без урахування вислуги в календарному обчисленні, і не була прийнята до уваги під час призначення пенсії, тому суд дійшов висновку, що час служби в пільговому обчисленні повинні враховуватись при переведенні позивача з пенсії за вислугу років, призначеної згідно пункту «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ .

У зв`язку з цим вислуга років ОСОБА_1 , з урахуванням часу служби, що підлягає зарахуванню на пільгових умовах становить більше 25 календарних років, а тому позивач має право на переведення з пенсії призначеної згідно пункту «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Тобто, відповідач дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності у позивача необхідного стажу для переведення його на пенсію за вислугою років згідно із п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та безпідставно відмовив позивачу у переведенні із пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262, на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262, тим самим допустив порушення прав позивача.

Щодо способу захисту порушених прав позивача суд зазначає наступне.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1).

Так, пунктом 1 Порядку № 3-1 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Абзацом першим пункту 4 Порядку № 3-1 визначено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення (абзац перший пункту 6 Порядку № 3-1).

Пунктом 14 Порядку № 3-1 визначено:

Орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою;

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів;

Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (додаток 3);

Заявнику або посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу органом, що призначає пенсії, видається розписка - повідомлення із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в тримісячний термін з дня прийняття заяви (додаток 4).

Згідно з пунктом 16 Порядку № 3-1 при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії (пункт 17 Порядку № 3-1).

В межах спірних правовідносин способом захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним є:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 30 червня 2021 року № 246, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з пенсії за вислугу років, призначену відповідно до пункту « б» статті 12 Закону № 2262 на пенсію за вислугу років на підставі пункту « а» статті 12 Закону № 2262;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області перевести з 29 червня 2021 року ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років, призначену відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262, на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону № 2262 за заявою від 29 червня 2021 року та здійснити перерахунок і виплату пенсії за вислугу років з урахуванням фактично сплачених сум.

Саме такий спосіб є достатнім, необхідним та ефективним, оскільки в даному випадку діє заявочний принцип, тобто дата, з якої буде проведено переведення та перерахунок, залежить не від дати, коли виникло право на перерахунок, а від дати, коли особа звернулась до Пенсійного фонду за таким перерахунком. З заявою про переведення на інший пункт пенсії за вислугу років позивач звернувся саме 29.06.2021, про що свідчать матеріали справи. Крім того, первинне призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262, позивач не оскаржив.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з обранням належного способу захисту порушених прав.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн (арк. спр. 7).

Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Луганській області.

З огляду на викладене, на підставі статей 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 30.06.2021 за № 246 ( ОСОБА_1 ) «Про відмову у перерахунку пенсії».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області перевести з 29 червня 2021 року ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та здійснити перерахунок і виплату пенсії за вислугу років з урахуванням фактично сплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова