Справа № 600/3965/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 жовтня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/3965/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів.

Позивач, з урахуванням позовної заяви в новій редакції, просить суд:

- визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в 2021 році в розмірі, встановленому статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради донарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік, обчислену відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплати, з урахуванням виплачених сум;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради 10246,00 грн на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними діями.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 (справа №1-247/2018 (3393/18), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) окремі положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України в частині, яка передбачала, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосуються у порядку та в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного соціального страхування. З урахуванням наведеного позивач зазначив, що згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі Закон №3551-XII) йому як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи передбачено щорічно 5 травня виплату разової грошової допомоги у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, яка станом на 2021 рік становить 14152,00 грн. Водночас позивачу проведено виплату щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі 3906,00 грн. Таким чином, виплаті підлягає недоплачена сума щорічної разової грошової допомоги у загальній сумі 10246,00 грн.

Ухвалою суду від 31 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що вказану ухвалу направлено судом на адресу електронної пошти відповідача 01 вересня 2021 року.

Однак своїм правом подати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не скористався.

Дослідивши наявні матеріали, судом встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи (інвалідом війни), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 07 лютого 2019 року, виданим УСЗН Першотравневого району ДПСЗН Чернівецької міської ради.

Як стверджує позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, йому як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни виплачено разову грошову допомогу за 2021 рік у розмірі 3906,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача із заявою щодо проведення нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи за 2021 рік, за результатом розгляду якої листом від 13 липня 2021 року №У-32 відповідач повідомив позивача про те, що йому як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни було нараховано та виплачено щорічну разову грошову допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 квітня 2021 року №325 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у розмірі 3640,00 грн.

Таким чином, з наведеного вбачається розбіжність у твердженнях відповідача, викладених у листі від 13 липня 2021 року №У-32, про факт виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни до 05 травня у 2021 році у розмірі 3640,00 грн з твердженнями позивача, викладеними в позові, про те, що щорічна грошова допомога до 05 травня 2021 рік як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни виплачена йому в розмірі 3906,00 грн.

У зв`язку з цим суд зазначає таке.

Згідно статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими доказами.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно частини третьої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до змісту частини третьої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України про витребування доказів за власною ініціативою суд постановляє ухвалу.

Частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

З огляду на викладене, з метою з`ясування дійсних обставин даної справи, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає за необхідне витребувати у відповідача інформацію та документи відносно нарахування і виплати позивачу як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни щорічної разової грошової допомоги до 05 травня у 2021 році.

Відповідно до частини шостої та восьмої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Керуючись статтями 72, 73, 75, 77, 80, 241, 248, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

1. Витребувати в Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради інформацію та документи відносно нарахування і виплати ОСОБА_1 як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни щорічної разової грошової допомоги до 05 травня у 2021 році.

2. Для подання до суду витребуваних доказів встановити Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради строк протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали.

3. Роз`яснити, що неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин є підставою для застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк