Справа № 520/10505/21
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 р. Справа № 520/10505/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 19.07.21 по справі № 520/10505/21

за позовом ОСОБА_1

до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Обласного центру по нарахуванню та здійсненні соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2020 рік, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту», в розмірі 8190,00 гривень;

- визнати протиправною бездіяльність Обласного центру по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації щодо нездійснення перерахунку ОСОБА_1 розміру щорічної разові грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2020 рік, відповідно до ч. ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплачене допомоги в розмірі 1390,00 гривень та невиплати ОСОБА_1 донарахованих коштів разової грошової допомоги до 05 травня, як учаснику бойових дій, з 2020 рік, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмір 6800,00 гривень;

- зобов`язати Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2020 рік, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, урахуванням раніше виплаченої допомоги в розмірі 1390,00 гривень та виплатити ОСОБА_1 донараховані кошти разової грошової допомоги до 05 травня, як учаснику бойових дій, за 2020 рік, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсії за віком, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії ї: соціального захисту» в розмірі 6800,00 гривень.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 року залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Надано позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску, засвідчених належним чином.

На виконання вимог вказаної ухвали суду, позивач надав до суду заяву, в якій просив суд визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити строк звернення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що частиною 4 ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» унормовано строки звернення за допомогою до 5 травня та її отримання до 30 вересня відповідного року, у разі не отримання зазначеної допомоги, у меншому ніж належить розмірі строки звернення, у тому числі і до суду з позовною заявою Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не визначено (не унормовано).

В даній справі спірні правовідносини виникли не у зв`язку з невиплатою разової грошової допомоги до 05 травня, як учаснику бойових дій, за 2020 рік, Обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації, а у зв`язку із виплатою зазначеної разової грошової допомоги у розмірі 1390,00 гривень, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги», передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»», а не виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

22.04.2021 року, позивач звернувся до Відповідача з заявою від 22.04.2021 року. За результатами розгляду заяви позивача, 07.05.2021 року останній отримав письмову відповідь від Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації від 29.04.2021 року № 7252/05 (копія додається), в якій зазначено, що «нарахування та виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 Травня за 2018-2020 роки проводилась позивачу відповідно до списків управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради. Кошти перераховані в повному обсязі. Призначення, зміна або визначення розмірів допомог та компенсацій до повноважень Центру не входить, здійснити виплату допомоги в іншому розмірі немає підстав. Крім того стосовно перерахунку запропоновано звернутися безпосередньо до управління соціального захисту населення.

Про розміри виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік позивач дізнався 07.05.2021 року, коли отримав від Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації довідку від 28.04.2021 року № 2207 (копія додасться), в якій зазначено розмір та місяць виплати одноразової допомоги ветеранам війни до дня Перемоги, а не щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, зокрема за 2020 рік.

Зазначені вище обставини, незалежні від відповідача, унеможливили його дізнатися про розміри виплати та взагалі про виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, зокрема за 2020 рік.

На думку позивача, Харківський окружний адміністративний суд не дослідив в повній мірі зазначені обставини підтверджені належними доказами та не надав їм належну оцінку, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що є підставами для скасування ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року по справі № 520/10505/21 та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Як зазначає апелянт, про порушення його прав та інтересів щодо розміру нарахованої та виплаченої грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2020 рік, позивач повинен був дізнатися 13.01.2021 року, коли набрало законної сили рішення Верховного Суду від 29.09.2020 року у зразковій справі № 440/2722/20, залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року, а дізнався 07.05.2021 року, коли отримав вищезазначені відповідь та довідку від Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації.

Крім того, наголошує, що позивачу була нарахована та виплачена одноразова допомога ветеранам війни до дня Перемоги у розмірі 1390,00 грн., а не щорічна разова грошова допомога до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2020 рік, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

При зарахуванні коштів в розмірі 1390,00 грн. на картковий рахунок ОСОБА_1 15.05.2020 року, позивач не знав та не мав змоги дізнатися, що це грошові кошти виплачені йому, як щорічна одноразова грошова допомога до 05 травня 2020 року, відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зазначені вище причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою є поважними, що є підставами для його поновлення.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу позивача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку, що також не спростовано змістом заяви позивача на виконання ухвали суду від 18.06.2021 року.

Згідно положень частини 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про повернення позовної заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до ч. 2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З матеріалів справи встановлено, що позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо перерахунку позивачу щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2020 рік.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу повинна була бути виплачена разова грошова допомога відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Проте, дана виплата була виплачена, на думку позивача, в неналежному розмірі. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Пропущення строку на звернення з адміністративним позовом до суду позивач мотивував тим, що про нарахування щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 1 390,00 грн. він дізнався 05.05.2021 року (лист Обласного центру від 29.04.2021 року №7252/05). Таким чином, позивач вважає, що шестимісячний строк на звернення ним не було пропущено.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були, чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право у позивача на звернення до суду з адміністративним позовом щодо отримання допомоги до 5 травня за 2020 рік виникло у відповідний рік виплати допомоги, тобто особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Отже, 30 вересня 2020 року - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована, а тому перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня 2020 року.

Строк звернення до суду з даною позовною заявою закінчився 30.03.2021. Проте адміністративний позов поданий до суду лише 11.06.2021 року.

Колегія суддів враховує, що разова грошова допомога до 5 травня є щорічною виплатою, а тому позивач був обізнаний про порушення своїх прав, внаслідок неотримання такої допомоги у відповідному розмірі у 2020 році.

Таким чином, звернення позивача до суду 11.06.2021 року стосовно виплат грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, безумовно, було здійснено з пропуском визначеного КАС України строку звернення до суду.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України, сформульованою у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 про перерахунок та виплату заборгованості з державної пенсії, тобто, у категорії подібних адміністративних справ щодо обчислення, призначення, перерахунку соціальних виплат. У п. 43 зазначеної постанови Суд дійшов висновку, що: «для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів».

У відповідності до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які належні і беззаперечні докази на підтвердження поважності пропуску позивачем встановленого законом шестимісячного строку для звернення до суду із даними позовними вимогами та неможливості вчасного звернення до адміністративного суду внаслідок суттєвих перешкод.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, зокрема, якщо підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані судом неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно повернув позовну заяву позивачу.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому, числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії , справа Девеер проти Бельгії).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі мотиви та доводи не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі № 520/10505/21 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 по справі № 520/10505/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва В.А. Калиновський