Справа № 420/4757/19
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4757/19
13 жовтня 2021 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України про визнання протиправною бездіяльність вчинену суб`єктом владних повноважень у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії по інвалідності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просив:
- визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначенні (переведенні) ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу»;
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії по інвалідності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

- визнано неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначенні (переведенні) ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», до якої відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5 включити всі виплати, що були отримані ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн.;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.08.2019 року призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.08.2019 року №17447/05-10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), до якої відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5 включити всі виплати, що були отримані за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., врахувавши всі виплати, що були отримані ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., до заробітної плати (доходу) для обчислення розміру призначеної відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу» пенсії по інвалідності.

Вищевказане судове рішення набрало законної сили 27 грудня 2019 року.

14 січня 2020 року позивачу видано виконавчий лист №420/4757/19.

27 серпня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява в порядку ст.383 КАС України (вхід. №46587/21) в якій заявник просить:

1) визнати протиправним невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року у справі № 420/4757/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії по інвалідності та зобов`язання вчинити певні дії, зокрема:

- невидачу ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», до якої відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5 мали бути включені всі виплати, що були отримані ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року 15962,49 грн., у липні 2019 року 24952,86 грн.;

- не нарахування та невиплату з 01.08.2019 року ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.08.2019 року №17447/05-10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), до якої відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5 мали бути включені всі виплати, що були отримані за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., із врахуванням всіх виплат, що були отримані ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., до заробітної плати (доходу) для обчислення розміру призначеної відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу» пенсії по інвалідності;

2) постановити ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язавши Головне управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області повністю виконати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року у справі №420/4757/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії по інвалідності та зобов`язання вчинити певні дії:

- видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», до якої відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5 мали бути включені всі виплати, що були отримані ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн.;

- здійснити нарахування та виплату з 01.08.2019 року ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.08.2019 року №17447/05-10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), до якої відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5 включити всі виплати, що були отримані за період з 01.05.2016 року по 19.07,2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., врахувавши всі виплати, що були отримані ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., до заробітної плати (доходу) для обчислення розміру призначеної відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу» пенсії по інвалідності.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року у справі №420/4757/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії по інвалідності та зобов`язання вчинити певні дії, що 27.12.2019 року набрало законної сили, повністю виконано не було, а саме, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не була видана ОСОБА_1 довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», до якої відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5 мали бути включені всі виплати, що були отримані ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн.; та не були проведені нарахування та виплата з 01.08.2019 року ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-XII «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.08.2019 року №17447/05-10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за рані, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних; місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), до якої відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5 необхідно було включити всі виплати, що були отримані мною за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн.

09 вересня 2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшли заперечення на заяву ОСОБА_1 (вхід. №ЕП/23915/21).

В запереченнях представник відповідача зазначив, що на виконання Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року по справі №420/4757/19 Головним управлінням направлено на адресу ОСОБА_1 довідку про заробітну плату від 25.01.2021 року №5-Ф, в якій включено суми виплати згідно з вказаним рішенням суду від 07.10.2019 року. При цьому, ГУ ПФУ в Одеській області зазначило, що обчислення складових заробітної плати державних службовців, які враховуються при призначенні пенсії проводиться відповідно до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».

Також, відповідач вказує на те, що на виконання Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року по справі №420/4757/19 Головним управлінням з 01.08.2019 року призначено пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.08.2019 року №17447/05-10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), до якої відповідно до індивідуальних відомостей за формою ОК-5 включено всі виплати, що були отримані за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 року, у тому числі у березні 2019 року - 20463.18 грн. у квітні 2019 року 25714.82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952.86 грн. врахувавши всі виплати, що були отримані позивачем за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714.82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., до заробітної плати (доходу) для обчислення розміру призначеної відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII від 16.12.1993 року «Про державну службу» пенсії по інвалідності.

Крім того, відповідач зазначає, що доплата за період з 01.08.2019 року по 26.12.2019 рік в сумі 29874.64 грн. включена до реєстру судових рішень.

07 вересня 2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшли уточнення до заперечення (вхід. №ЕП/23970/21).

Уточнення до заперечень обґрунтовані тим, що на виконання рішення суду по справі №420/4757/19 позивачем пред`явлено до виконання виконавчий лист, постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.01.2021 року ВП №64047154 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Отже, на переконання відповідача, позивач дізнався про порушення своїх прав, на його думку, коли звернувся до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а заява про визнання протиправними дії Головного управління була подана до суду лише 21.08.2021 року, тобто, після закінчення строку на її пред`явлення, встановленого ст.383 КАС України.

Таким чином, відповідач вважає, що позивач пропустив строк звернення з заявою згідно ст.383 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року, витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) належним чином оформлену інформацію:

- щодо зазначення всіх складових заробітної плати (помісячно) для призначення пенсії державного службовця, виданої ОСОБА_1 , (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), які зазначені у довідці ГУПФУ в Одеській області №5-Ф від 25.01.2021 року із наданням підтверджуючих документів;

- щодо зазначення всіх складових заробітної плати (помісячно) для призначення пенсії державного службовця, виданої ОСОБА_1 , (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), які зазначені у довідці ГУПФУ в Одеській області №14762/05-10 від 22.07.2019 року, із наданням підтверджуючих документів;

- щодо врахування/неврахування індивідуальних відомостей щодо ОСОБА_1 за формою ОК-5 при формуванні довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №5-Ф від 25.01.2021 року та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №14762/05-10 від 22.07.2019 року із зазначенням нормативно-правового обґрунтування;

- а також детальний розрахунок усіх сум зазначених у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (помісячно) (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №5-Ф від 25.01.2021 року та довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №14762/05-10 від 22.07.2019 року із зазначенням його нормативно-правового обґрунтування та пояснень щодо підстав внесення відповідних сум до зазначених довідок.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати витребувані судом документи у строк до 20 вересня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду, розташованого за адресою: 65062, м. Одеса, Фонтанська дорога, 14.

Зупинено провадження по розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України про визнання протиправною бездіяльність вчинену суб`єктом владних повноважень по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії по інвалідності та зобов`язання вчинити певні дії до 20 вересня 2021 року.

23 вересня 2021 року на виконання ухвали суду від 07 вересня 2021 року про витребування доказів від відповідача надійшла заява (вхід. №52466/21), до якої відповідачем надано:

- архівні відомості по заробітній платі за 2016, 2017, 2018, 2019 роки, які підтверджують дані зазначені у довідки ГУПФУ в Одеській області №5-Ф від 25.01.2021 року, та довідки ГУПФУ в Одеській області №14762/05-10 від 22.07.2019 на (4 аркушах в 1 прим.);

- детальний розрахунок усіх сум зазначених у довідки ГУПФУ в Одеській області №5-Ф від 25.01.2021 року, довідки ГУПФУ в Одеській області №14763/05-10 від 22.07.2019 року та довідки ГУПФУ в Одеській області №14762/05-10 від 22.07.2019 року.

Також, 13 жовтня 2021 року на виконання ухвали суду від 07 вересня 2021 року про витребування доказів від відповідача надійшла заява (вхід. №ЕП/27737/21), в якій зазначено, що зважаючи на особливий порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії державним службовцям наведені у довідках суми заробітної плати мають відмінність від щомісячного нарахування сум заробітної плати працюючого державного службовця, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що внесені до реєстру застрахованих осіб.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року, поновлено провадження по розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України про визнання протиправною бездіяльність вчинену суб`єктом владних повноважень у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії по інвалідності та зобов`язання вчинити певні дії та продовжено розгляд заяви зі стадії на якій воно було зупинене.

Розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача в порядку ст.383 КАС України, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, та заперечення, оцінивши надані докази, які мають юридичне значення для розгляду поданої заяви, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Основного Закону України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За статтями 2 та 14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

У статті 370 КАС України закріплено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення зумовлює відповідальність, встановлену законом.

Стаття 382 цього Кодексу передбачає можливість судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а стаття 383 цього Кодексу визначає право особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, забезпечення виконання судових рішень у публічно-правових спорах покладається, зокрема, на адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші процесуальні засоби, сприяють реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

На важливості належного виконання судового рішення неодноразово наголошував у своїх рішеннях і Конституційний Суд України.

Так, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

У Рішенні від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику ЄСПЛ, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 1291 Конституції України та статтями 2, 14, 370 КАС України.

Згідно ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Положеннями ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Конвенції, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997, заява №18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах Алпатов та інші проти України, Робота та інші проти України, Варава та інші проти України, ПМП Фея та інші проти України), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Положеннями ч.1 ст.382 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За змістом ч.1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз вказаних норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст.382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст.383 КАС України).

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, виконання судового рішення є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до ст.1291 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах це особлива форма правосуддя, діяльність суду пов`язана із реалізацією судових актів у адміністративних справах, яка здійснюється у формі «контрольного санкціонування» вчинення деяких процесуальних дій, пов`язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Судовий контроль є важливою конституційною гарантією забезпечення обов`язковості судового рішення. Це означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (відповідно до приписів резолютивної та мотивувальної частини рішення).

Розглядаючи заяву позивача в порядку ст.383 КАС України судом встановлено що Головним управлінням на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року по справі №420/4757/19, видано позивачу довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №5-Ф від 25.01.2021 року (т.3 а.с.64).

Крім того, відповідачем надана довідка для призначення пенсії державного службовця (про посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №14762/05-10 від 22.07.2019 року, яка отримана позивачем та додана до заперечень відповідача (т.3 а.с.78).

Також, до заяви в порядку ст.383 КАС України, позивачем надано копії індивідуальних відомостей про застраховану особу станом на 27.08.2019 року за формою ОК-5 на 4 аркушах за період з 1999 року по 2019 рік (т.3 а.с.45-51).

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідності із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим у відповідності із пунктом 10 Прикінцевих положень Закону №889-VIII збережено право державним службовцям, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Заробітна плата працюючих державних службовців регулюється статтями 50-55 розділу VI Закону №889-VIII та складаються з окладу, надбавок за вислугу років та ранг, інших надбавок та доплат, а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Порядок призначення пенсій державним службовцям затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі - Порядок).

У відповідності із пунктом 4 цього Порядку пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенси не державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

- у разі коли станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Для призначення пенсії надасться довідка за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики України.

Отже, зважаючи на особливий порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії державним службовцям наведені у довідках суми заробітної плати мають відмінність від щомісячного нарахування сум заробітної плати працюючою державного службовця, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що внесені до реєстру застрахованих осіб.

Таким чином, судом не встановлено наявність невідповідностей (розбіжностей) між сумами виплат за період з травня 2016 року по лютий 2019 рік, зазначених у довідці Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №5-Ф від 25.01.2021 року, складеної на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.01.2019 року по справі №420/4757/19 та розмірами нарахованої заробітної плати за вказаний період відповідно до даних індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5.

Суд звертає увагу позивача, що довідка про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям складається, у відповідності до Постанови правління Пенсійного фонду України №1-3 від 17.01.2017 року, з двох довідок: довідка для призначення пенсії державного службовця (про посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідка для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

Судом встановлено, що у наведеній позивачем порівняльній таблиці вказані тільки дані з довідки для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) де вказана згідно Постанови правління Пенсійного фонду України №1-3 від 17.01.2017 року лише частина складових заробітної плати, а саме надбавка за інтенсивність праці, премія місячна, інші виплати (матеріальна допомога, премії тощо, нараховані за період, що перевищує календарний місяць). При цьому, позивачем не враховано дані з довідки для призначення пенсії державного службовця (про посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 22.07.2019 року №14762/05-10, яка отримана ОСОБА_1 .

Крім того, судом встановлено, що інформація про виконання рішення по справі №420/4757/19 внесена Головним управлінням до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, що підтверджується доказами наданим представником відповідача до заперечень.

Таким чином, зважаючи на те, що Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області здійснило конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року в адміністративній справі №420/4757/19, суд дійшов висновку, що у спірних відносинах відсутні протиправна бездіяльність відповідача щодо невиконання зазначеного рішення суду, а також протиправні дії.

Також, судом не встановлено свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача.

Крім цього, суд вказує, що зазначені у ст.383 КАС України правові норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Вказана правова позиція визначена в постанові Верховного Суду по справі №520/11829/17 від 27 листопада 2018 року.

Щодо пропуску десятиденного строку звернення до суду, на який посилається відповідач в уточненнях до заперечення, суд зазначає наступне.

Суд погоджується із тим, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

З цього приводу Велика Палата неодноразово зазначала, що строк звернення до адміністративного суду - це строк, у межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язане з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Однак варто зазначити й про те, що невиконання або несвоєчасне виконання постановленого на користь особи рішення суду є порушенням (обмеженням) права на справедливий суд.

Передбачений частиною четвертою статті 383 КАС України строк, упродовж якого особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, є спеціальним строком звернення до адміністративного суду, який від загального строку відрізняється лише своєю тривалістю (є коротшим) і обумовлюється специфікою відповідних відносин, у яких визначеності (ясності) у спірних правовідносинах потрібно досягнути якомога швидше.

Законодавчі підходи до визначення початку відліку строку звернення до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на стадії виконання судового рішення, не відрізняються від загальних чи спеціальних для окремих особливих видів правовідносин. Як відомо, початок відліку строку визначається взаємозамінно або від дня, коли особа (1) дізналася або (2) повинна була дізнатися про порушення свого права. При визначенні початку строку звернення береться до уваги, коли особа насправді дізналася про наявність відповідного порушення, чи мала вона реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше або, що дія, рішення чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на певний день мали ознаки, за якими можна визначити їхню протиправність.

На стадії виконання судового рішення визначати день відліку строку на подання заяви з підстави, передбаченої частиною першою статті 383 КАС України, потрібно з урахуванням своєрідності відносин, які виникли з приводу протиправної поведінки суб`єкта владних повноважень на цій стадії, яка зазвичай має (може) проявлятися у формі ухвалення/видання певних протиправних рішень, дій чи бездіяльності. Це стадія, на якій судове рішення, що набуло законної сили і є обов`язковим до виконання, має бути таки виконаним, бо в протилежному випадку не буде досягнуто мети правосуддя. На цій стадії особа-позивач (або стягувач) вправі сподіватися, що відповідач (можливо, не щиро, проти власного бажання та волі), не буде опиратися виконанню судового рішення, а, навпаки, виконає його, тож позивач вправі очікувати, що судове рішення буде обов`язково виконане (реалізоване) і порушені права, які були захищені судом, будуть відновлені.

Однак це не означає, що в такій проєкції відносин стягувач може займати пасивну, винятково очікувальну позицію й безвідносно до поведінки відповідача чекати на позитивний для нього результат. Навпаки, на цій стадії для визначення початку відліку строку оскарження протиправної бездіяльності, дій чи рішення суб`єкта владних повноважень потрібно брати до уваги поведінку стягувача та встановлені законом заходи, до яких останній має вдатися, аби виконати рішення суду. Якщо суб`єкт владних повноважень не виконує судове рішення й чинить це протиправно, то особа-позивач, якщо не відмовився (а далі наполягає) від захисту свого порушеного права, вправі домагатися виконання судового рішення засобами примусу, які встановлені законом.

Власне установлений частиною четвертою статті 383 КАС України десятиденний строк звернення особою-позивачем з відповідною заявою передбачає, що така особа має право подати заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності на стадії виконання судового рішення упродовж цього відтинку, щойно дізнається або не могла не дізнатися, що суб`єкт владних повноважень діє відносно неї протиправно (видає не ті рішення або не видає відповідних рішень, займає пасивну позицію щодо виконання рішення суду, вдається до інших подібних дій).

Для визнання моменту відліку строку подання заяви має значення також обставина чи були дії, бездіяльність, рішення відповідача протиправними і чи особа-позивач мала реальну можливість (повинна була) дізнатися про юридичну природу такої поведінки (рішення, дії, бездіяльності), тобто коли вона насправді стала суб`єктом відповідних правовідносин, зумовлених протиправною поведінкою відповідача на стадії виконання рішення.

Важливо, що не будь-яка інформація, що стосується виконання судового рішення, може бути свідченням неналежного (протиправного) виконання рішення суду, а лише та, зі змісту якої можна визначити її протиправність.

Отже, день (явище, фактор), з якого починається перебіг строку оскарження, не є статичним, він є мінливим, ситуативним, динамічним, залежить від конкретних умов виконання судового рішення, послідовності та ролі дій суб`єктів виконавчого провадження.

Видається правильним, що визначення цього дня має провадитися не стільки від якоїсь певної разової зовнішньої події, скільки від сукупності факторів, приміром таких, що залежать від ролі, характеру та ступеня участі як стягувача, так і боржника. Власне зі співвідношення змісту дій суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, з одного боку, і дієвого ставлення стягувача до таких дій, з другого, можна визначити правову природу цих дій, час, з якого вони виникли й упродовж якого вони тривають, а звідси визначити, чи знав про них позивач, і якщо реально знав (не міг не знати) і через якийсь проміжок часу звернувся за захистом від них, то тоді можна уяснити правову природу цього звернення й визначити, чи воно було вчасним або відбулося з пропуском строку.

Суд не повинен тлумачити положення частини четвертої статті 383 КАС України у такий спосіб, щоб створювати перешкоди для забезпечення виконання рішення суду, і має бути в одній системі координат із принципом обов`язковості судового рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який набув статус стягувача, вчиняв низку процесуальних дій, покликаних на виконання рішення суду, зокрема: неодноразові звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, звернення до державного виконавця, а також звернення до суду щодо встановлення судового контролю.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia №2, пункт 68) заначив, що особа, яка домоглася визнання держави винуватою за рішенням суду, не повинна розпочинати окремі процедури правозастосування по закінченню провадження. Забезпечити виконання рішення проти держави є зобов`язанням державних органів влади («Яворівська проти Росії» Yavorivskaya v. Russia, пункт 25) від дати, коли рішення стає обов`язковим і обґрунтованим («Бурдов проти Росії» Burdov v. Russia №2, пункт 69).

Суд вважає, що ОСОБА_1 не був байдужим (інертним) до ситуації щодо невиконання рішення суду і діяв активно та добросовісно всіма доступними йому засобами.

Варто відзначити те, що після відмови ОСОБА_1 у встановленні судового контролю, звернення з яким обумовлене недобросовісним виконанням рішення суду, норми КАС України не передбачають іншого способу захисту порушеного права особи в процесі виконання рішення суду.

Таким чином, суд не погоджується з твердженням відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду в порядку статті 383 КАС України та відсутності підстав для поновлення пропущеного строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року по справі №9901/226/19.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладене суд доходить висновку, що позивачем не доведено невиконання рішення чи вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області протиправних дій чи бездіяльності під час виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року по справі №420/4757/19, а відтак у задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку 383 КАС України слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 151, 243, 248, 254, 373, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України про визнання протиправною бездіяльність вчинену суб`єктом владних повноважень у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії по інвалідності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.О. Стефанов