Справа № 380/9338/21
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №380/9338/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сасевича О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із вимогами:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 31.03.2021 року №108-к, яким відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», п. 1 ст.40 КЗпП України звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста сектору взаємодії зі ЗМІ та громадськістю Головне управління Держгеокадастру у Львівській області у зв`язку із ліквідацією державного органу;

- зобов`язати вчинити певні дії, а саме: поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору взаємодії зі ЗМІ та громадськістю Головного управління Держгеокадастру у Львівській області з 12 травня 2021 року;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 12.05.2021 по день прийняття судового рішення відповідно до вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України, ст. 27 Закону України «Про оплату праці», п.п. 2, 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору взаємодії зі ЗМІ та громадськістю Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та стягнення заробітної плати за один місяць.

Позов аргументовано тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 31.03.2021 року №108-к, відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», п. 1 ст.40 КЗпП України звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста сектору взаємодії зі ЗМІ та громадськістю Головне управління Держгеокадастру у Львівській області у зв`язку із ліквідацією державного органу. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2021 року №301 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» відмінено рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком. Цією постановою відмінено, зокрема і рішення про ліквідацію Головного управління Держгеокадастру у Львівській області. Позивач вважає, що, оскільки, його було звільнено у зв`язку з ліквідацією Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, але фактичної ліквідації управління не відбулося з підстав відміни Кабінетом Міністрів України рішення про ліквідацію територіальних управлінь, зокрема, і Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, то наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 31.03.2021 №108-к порушує його право на працю та, як протиправний, підлягає скасуванню з одночасним поновленням його на посаді, з якої він був звільнений. Для відновлення його порушених прав позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою судді від 14 червня 2021 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено спрощене позовне провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання до вчинення дій із викликом сторін.

10.08.2021 на адресу суду за вх. №51312 від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства. На підставі оскаржуваного наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 31.03.2021 № 108-к, відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» було звільнено 11.05.2021 (оскільки з 31.03.2021 позивач перебував на лікарняному) ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста сектору взаємодії зі ЗМІ та громадськістю у зв`язку з ліквідацією як юридичної особи публічного права Головного управління Держгеокадастру у Львівській області. Проведено розрахунок з ОСОБА_1 , виплачено компенсацію за календарні дні невикористаної щорічної основної відпустки, виплачено ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат. Станом на момент звільнення ОСОБА_1 (дату видання наказу) Постанова Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 № 1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» була чинною і всі заходи, пов`язані з ліквідацією, виконувались. Про наступне вивільнення позивач повідомлявся під підпис не пізніше, ніж за 30 днів, відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» (01.03.2021). Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на день звільнення ОСОБА_1 Головне управління Держгеокадастру у Львівській області перебувало у стані ліквідації. Щодо судових витрат відповідач вказує, що предмет спору в даній справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних та підготовка позову не вимагає значного обсягу юридичної та технічної роботи.

20.08.2021 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, якою додатково обґрунтовує підставність позовних вимог. Крім того, зазначає, що вказані у відзиві заперечення не спростовують наведених позивачем обставин та правових підстав позову.

Також, представник позивача подав заяву про стягнення витрат на правову допомогу, та зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із критеріями, наведеними у ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

В судове засідання, що відбулось 07.10.2021 року з`явилися позивач та його представник, представник відповідача. Позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі, просять такий задоволити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, просить у задоволенні позову відмовити повністю. Проти переходу до письмового провадження у справі для подальшого розгляду та винесення рішення не заперечили.

Ухвалою суду постановлено перейти до розгляду справи у письмовому проваджені для ухвалення рішення у справі

Розглянувши позов, відзив на позовну заяву, подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року № 1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» прийнято рішення ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком, зокрема, - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

На виконання вказаної Постанови Кабінету Міністрів України Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру видано наказ від 24 листопада 2020 року № 504 «Про ліквідацію та утворення територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру» та наказ від 24 листопада 2020 року № 505 «Про затвердження Плану заходів щодо реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року № 1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру».

Позивач 01.03.2021 ознайомлений з попередженням про вивільнення, в якому останнього попереджено про майбутнє вивільнення з посади головного спеціаліста сектору взаємодії зі ЗМІ та громадськістю Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, у зв`язку з ліквідацією Головного управління Держгеокадастру у Львівській області як юридичної особи публічного права.

31.03.2021 Головне управління Держгеокадастру у Львівській області прийнято наказ № 108-к «Про звільнення працівників Головного управління Держгеокадастру у Львівській області», яким ОСОБА_1 відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» звільнено 05 квітня 2021 року, або у перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, з посади головного спеціаліста сектору взаємодії зі ЗМІ та громадськістю Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, у зв`язку з ліквідацією як юридичної особи публічного права Головного управління Держгеокадастру у Львівській області; одночасно ОСОБА_1 виплачено компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за період роботи з 24.09.2020по 05.04.2021 тривалістю 16 робочих днів та додаткової відпустки за стаж роботи на державній службі за період з 24.09.2020 по 05.04.2021 тривалістю 15 календарних днів, разом 31 календарний день, а також виплачено вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

05 квітня 2021 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 301 «Питання територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», якою відмінено рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком, зокрема, - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області. Також визнано такою, що втратила чинність, Постанову Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року № 1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру».

Наказом Держгеокадастру від 19 квітня 2021 року № 210 «Про відміну рішення про ліквідацію територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру» відмінено рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком, зокрема, - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

Визнано такими, що втратили чинність, накази Держгеокадастру від 24 листопада 2020 року № 504 «Про ліквідацію та утворення територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру» та від 24 листопада року 2020 року № 505 «Про затвердження Плану заходів щодо реалізації постанови Кабінету Міністрів України «від 16 листопада 2020 року № 1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру».

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частини перша, шоста статті 43 Конституції України).

Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII).

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, ліквідація державного органу (пункт 1-1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII).

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 87 Закону №889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

У разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат (частина четверта статті 87 Закону №889-VIII).

Як свідчать матеріали справи, 01.03.2021 ОСОБА_1 попереджений про наступне звільнення у зв`язку із ліквідацією Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

Відповідно до листків непрацездатності серії АЛБ №696465, АЛБ №539397 ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 02 квітня 2021 року до 08 травня 2021 року, який був вихідним днем, а відтак позивач вийшов на роботу 11 травня 2021 року, та цього ж дня був звільнений.

Судом встановлено, що 16 листопада 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» (далі - Постанова №1118), пунктом 1 якої встановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 1, зокрема, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області.

Відповідно до пункту 3 Постанови №1118 установлено, що здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру згідно з пунктом 1 цієї постанови та утворенням її територіальних органів згідно з пунктом 2 цієї постанови, покладається на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру; правонаступником майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з питань геодезії, картографії та кадастру; територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення структурних підрозділів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру згідно з пунктом 2 цієї постанови.

24 листопада 2020 року Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру прийняла наказ №505 «Про затвердження Плану заходів щодо реалізації Постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року №1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру». Пунктом 4 Плану заходів щодо реалізації Постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року № 1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» (далі - План заходів) визначено попередити про наступне можливе звільнення у зв`язку з ліквідацією головних управлінь - не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованої дати звільнення для державних службовців, не пізніше ніж за два місяці до запланованої дати звільнення для інших працівників, вручення повідомлень протягом двох місяців після внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запису про прийняття рішення про ліквідацію головних управлінь, але не раніше виконання пункту 10 Плану заходів.

Пунктом 2 наказу Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру від 02 березня 2021 року №132 «Про внесення змін до деяких наказів Держгеокадастру» викладено в новій редакції План заходів. Так, пунктом 2 Плану заходів (в редакції наказу №132) встановлено попередити працівників головних управлінь Держгеокадастру в областях і місті Києві про наступне звільнення (вивільнення) у зв`язку з ліквідацією цих головних управлінь не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованого звільнення (вивільнення) державних службовців, не пізніше ніж за два місяці інших працівників. Подати звіт до Департаменту управління персоналом про повне виконання цього пункту Плану заходів до 12 березня 2021 року.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2021 року №301 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» (далі - Постанова №301) відмінено рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком, зокрема, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

Одночасно визнано такою, що втратила чинність, Постанова Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року №1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 94, ст. 3048).

Отже, встановлені у справі обставини свідчать про те, що фактично позивач звільнений із займаної посади з підстав ліквідації юридичної особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

Рішення про ліквідацію територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру прийняв Кабінет Міністрів України 16 листопада 2020 року (Постанова №1118). Однак таке рішення відмінено Кабінетом Міністрів України 05 квітня 2021 року (Постанова №301).

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про припинення юридичної особи ГУ Держгеокадастру у Львівській області відсутні.

За таких обставин позивача звільнено з державної служби з ініціативи суб`єкта призначення без будь-якого сенсу та цьому слугували непослідовні рішення органів влади, які відповідальні перед людиною за державну діяльність. Внаслідок таких рішень порушено право позивача на працю.

Таким чином, наказ відповідача від 31.03.2021 № 108-к «Про звільнення працівників Держгеокадастру у Львівській області», на підставі якого позивач звільнений з першого робочого дня, наступного за днем закінчення тимчасової непрацездатності, тобто з 11 травня 2021 прийнятий із порушенням порядку встановленого законом, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

При вирішенні інших позовних вимог суд враховує, що відповідно до частини третьої статті 5 Закону №889-VIII дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/202 при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосовувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначено основні трудові права працівників.

Отже, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню загальні норми Кодексу законів про працю України (КЗпП України).

Відповідно до частин першої, другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

У даному випадку судом встановлено безпідставність звільнення позивача у зв`язку із ліквідацією юридичної особи, якої фактично не відбулося (ліквідація відмінена), а тому, повне відновлення порушених трудових прав позивача неможливе без поновлення на державній службі на посаді, з якої її було звільнено.

За змістом положень статті 241-1 КЗпП України й пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, днем звільнення вважається останній день роботи.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 31.03.2021 №108-к визначено днем звільнення перший робочий день, після закінчення тимчасової непрацездатності.

Згідно запису трудової книжки позивача його звільнено з займаної посади 11.05.2021, а тому позивач підлягає поновленню на посаді з 12.05.2021 (перший робочий день).

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок №100).

Згідно з підпунктом 3 пункту 1 розділу І Порядку №100, він підлягає застосуванню для розрахунку середньої заробітної плати і у випадку вимушеного прогулу.

Відповідно до абзаців першого, третього-четвертого, шостого пункту 2 розділу ІІ Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

За правилами пункту 5 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, установленим із дотриманням вимог законодавства.

З довідки про доходи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №24 від 19 травня 2021 слідує, що за останні два місяці перед звільненням ОСОБА_1 нараховано заробітну плату у березні 2021 року 9286,26 грн. за 22 робочі дні, у квітні 2021 за 1 робочий день 400.51 грн.; у травні позивач перебував на лікарняному. Середньоденний заробіток становить 421,16 гривень.

Отже, з врахуванням листа Міністерства соціальної політики від 12.08.2020 №3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік» середній заробіток за час вимушеного прогулу станом на 19 жовтня 2021 року (за 14 днів у травні, 20 робочих днів червня, 22 робочих дня липня, 21 робочий день серпня, 22 робочих дня вересня та 11 робочих днів жовтня (421,16 грн. х 110 днів) становить 46327,60 грн. без утримання податків і зборів.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

За правилами підпункту «в» абзацу першого пункту 4 розділу ІІІ Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються: одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Суд також звертає увагу, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі №6-511цс16.

Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 20.06.2018 у справі №826/808/16, не знайшла підстав для відступлення від цього правового висновку. Окрім цього, зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №825/3399/14.

Суд окремо зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.02.2019 у справі №826/6583/14, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів.

Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Отже, на користь позивача належить стягнути 46327,60 грн., з яких відповідач утримає загальнообов`язкові податки та збори.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З урахуванням цих положень рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, - підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано суду: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; договір про надання правової допомоги ДА 34 від 12.05.2021; додаткову угоду №1 щодо визначення гонорару від 12.05.2021; акт прийому передачі виконаних робіт №1 від 20.08.2021 та квитанції № 0.0..1 від 13.05.2021 на суму 5000,00 грн.

Отже позивачем документально доведено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Однак, суд звертає увагу, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2019 (справа №810/3806/18) та від 10.12.2019 (справа №10.12.2019).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи №380/9338/21, не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи заперечення відповідача та з огляду на те, що предметом розглядуваного спору, є справа незначної складності, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві, суд вважає, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 3000,00 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Львівської області.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд -

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 108-к від 31.03.2021 «Про звільнення працівників Головного управління Держгеокадастру у Львівській області», яким звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста сектору взаємодії зі ЗМІ та громадськістю Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору взаємодії зі ЗМІ та громадськістю Головного управління Держгеокадастру у Львівській області з 12 травня 2021 року.

Стягнути із Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (пр. В.Чорновола, 4, місто Львів, 79019, Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 46327 (сорок шість тисяч триста двадцять сім) грн. 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору взаємодії зі ЗМІ та громадськістю Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (пр. В.Чорновола, 4, місто Львів, 79019, Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сасевич О.М.