Справа № 308/11338/20
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2021 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання Козак А.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Субота Михайло Іванович, до Закарпатської митниці Держмитслужби про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Субота М.І., звернувся в суд з позовною заявою до Закарпатської митниці Держмитслужби про скасування постанови у справі про порушення митних правил.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою у справі про порушення митних правил № 1358/30500/20 від 21.10.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 315718,86 грн.

Зазначає, що порушення полягало в тому, що громадянин Угорщини ОСОБА_2 19.06.2020 року через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби ввіз на територію України в режимі тимчасове ввезення терміном до одного року транспортний засіб марки «AUDI» модель «100 AVANT TDI 2.5», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний знак Угорщини НОМЕР_2 . Громадянин ОСОБА_3 надав всі необхідні документи для тимчасового ввезення транспортного засобу та не допустив порушення вимог ст. 485 МК України. Строк тимчасового ввезення автомобіля не перевищує одного року. В матеріалах справи про порушення митних правил відсутні докази того, що громадянин України ОСОБА_4 та громадянин Угорщини ОСОБА_2 одна і та сама особа. Запит до ГУ ДМСУ в Закарпатській області надавався щодо місця проживання громадянина України ОСОБА_1 , а не стосовно громадянина Угорщини ОСОБА_2 . Крім того, при перетині кордону працівниками Державної прикордонної служби було оформлено перетин кордону саме громадянином Угорщини ОСОБА_2 . На громадянина України ОСОБА_5 не складалося протоколу за незаконне перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України.

Вказує, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, оскільки він жодного автомобіля на митну територію України не ввозив. Інспектор не мав правових підстав, встановлених ст. 491 МК України для порушення справи про порушення митних правил, оскільки позивач, перетинаючи митний кордон України жодних вимог митного законодавства не порушив. Натомість інспектор вийшов за межі своїх повноважень при складенні протоколу про порушення митних правил.

Виходячи з наведеного, просить суд скасувати постанову про порушення митних правил № 1358/30500/20 від 21.10.2020 року.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.11.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27.11.2020 року представником відповідача Закарпатської митниці Держмитслужби подано відзив на позов з доданими до нього документами, який відповідає вимогам ст. 162 КАС України, копію якого та доданих до нього документів надіслано позивачеві. Згідно з поданим відзивом просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку із правомірністю винесеної постанови та безпідставністю позову.

05.07.2021 року представник позивача подав до суду клопотання, в якому зазначив, що Законом України «Про внесення змін до митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України» від 15.04.2021 року встановлено звільнення фізичних осіб від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. ст. 470, 481, 485 МК України, у разі добровільної сплати коштів до державного бюджету у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Згідно з відомостей відповідних функціональних модулів АСМО «Інспектор» громадянин Угорщини ОСОБА_2 19.06.2020 року ввіз на територію України в режимі тимчасове ввезення терміном до одного року транспортний засіб марки «AUDI» модель «100 AVANT TDI 2.5», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 ., реєстраційний знак Угорщини НОМЕР_2 . 02.06.2021 року, після набрання чинності Законом, вказаний автомобіль вивезений за межі митної території України. ОСОБА_1 бажає скористатися вказаним Законом України. Листом від 22.06.2021 року Закарпатська митниця Держмитслужби надала ОСОБА_1 реквізити для сплати добровільного внеску та він сплатив добровільний внесок у розмірі 8500 грн., про що надає оригінал квитанції № 63 від 01.07.2020 року. У зв`язку з виконанням позивачем вимог Закону України «Про внесення змін до митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України» від 15.04.2021 року оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про порушення митних правил закриттю. А тому, просить суд скасувати постанову про порушення митних правил № 1358/30500/20 від 21.10.2020 року та закрити справу. В якості додатків до цього надав копія листа Закарпатської митниці Держмитслужби за № 7.7-08-3/7.7-18/29/797/С/3388 від 11.06.2021 року, копія адвокатського запиту № 174 від 15.06.2021 року, лист Закарпатської митниці Держмитслужби від 22.06.2021 року та квитанція про сплату добровільного внеску № 63 від 01.07.2021 року.

Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому його представник подав до суду клопотання, згідно з яким просить провести розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за відсутності представника Закарпатської митниці Держмитслужби та залишити позов без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, враховуючи доводи, зазначені у відзиві на позов, зазначивши, що проти позовних вимог заперечує у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Негріч Л.М. в справі про порушення митних правил № 1358/30500/20 від 21.10.2020 року, за результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил, розпочатої 31.08.2020 року, за ознаками вчинення громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, останнього визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 315718,86 грн.

Вказаною постановою встановлено, що 31.08.2020 року, о 14 год. 31 хв., в зону митного контролю на ділянку «Виїзд» митного посту «Вилок» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав транспортний засіб марки «AUDI», модель «А6», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номерний знак України НОМЕР_4 , в якому в якості пасажира слідував громадянин України ОСОБА_1 , який прямував у приватних справах з території України до Угорщини.

Під час проведення митного оформлення АСАУР АСМО «Інспектор» згенерувало ризик щодо громадянина України ОСОБА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 від 21.12.2012 року, щодо можливого порушення митних правил.

Під час проведення додаткової перевірки було встановлено, що 19.06.2020 року через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення» терміном до одного року громадянином Угорщини ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) ввезено транспортний засіб марки «AUDI» модель «100 AVANT TDI 2.5», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_2 .

До митного контролю та митного оформлення 19.06.2020 року громадянином Угорщини ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) посадовим особам митниці було подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 та закордонний паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_7 від 31.08.2018 року, заявивши адресу проживання: АДРЕСА_1 (HU 4764 Csengerujfalu Bagosi Utca 40).

Відповідно до інформації, наявної в базах даних митниці під час перетину митного кордону України громадянином України ОСОБА_1 до 06.08.2015 року Закарпатській митниці ДФС заявлялася адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Під час розмови громадянин України ОСОБА_1 підтвердив наявність у нього крім паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 від 21.12.2012 року, орган, що видав 2101, ще й паспорта громадянина Угорщини НОМЕР_8 від 31.08.2018 року, орган що видав BELUGYMINISZTERIUM і надав його до митного контролю.

В ході проведення перевірки правомірності ввезення транспортного засобу марки «AUDI» модель «100 AVANT TD1 2.5», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_2 , Закарпатською митницею Держмитслужби направлено лист Державній міграційні службі України в Закарпатській області від 08.07.2020 № 7.7-20-04/16/6047 щодо встановлення відомостей про реєстрацію місця проживання та паспортних даних громадянина України ОСОБА_1 .

29.07.2020 року надійшов лист ГУ ДМСУ в Закарпатській області, відповідно до якого, громадянин України ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про громадянство», законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: єдиного громадянства громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Відповідно до підпункту «в» п. 33 ст. 4 МК України нерезиденти це фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

Підпунктом «в» п. 50 ст. 4 МК України передбачено, що резиденти це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Відповідно до п. 45 ст. 4 МК України постійне місце проживання місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і мас намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом).

Таким чином, визнання особи резидентом чи нерезидентом у розумінні Митного кодексу України є його постійне місце проживання.

Отже, громадянин України ОСОБА_1 має статус резидента, а тому не мав права ввозити на митну територію України транспортний засіб марки «AUDI», модель «100 AVANT TDI 2.5», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_2 , в режимі «тимчасове ввезення до 1 року», в порядку встановленому ч. 1 ст. 380 МК України.

В свою чергу, для громадян-резидентів передбачено інші умови ввезення транспортних засобів особистого користування.

Згідно з ч. 3 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Отже, з метою ухилення від сплати митних платежів, передбачених законодавством України, щодо транспортного засобу «AUDI», модель «100 AVANT TDI 2.5», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_2 , громадянин України ОСОБА_1 надав працівникам митниці паспортний документ із статусом «нерезидента» та заявив митний режим «тимчасове ввезення до 1 року».

Відповідно до ст. 63 Конституції України громадянин України ОСОБА_1 відмовився надавати будь-які пояснення щодо ввезення на митну територію України транспортного засобу марки «AUDI» модель «100 AVANT TDI 2.5», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_2 .

Отже, громадянин України ОСОБА_1 під час ввезення на митну територію України транспортного засобу марки «AUDI» модель «100 AVANT TDI 2.5», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав працівникам митниці документ, а саме паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_7 , який свідчить про його статус «нерезидента», і який є підставою для несплати митних платежів при ввезенні транспортного засобу особистого користування, маючи при цьому статус «резидента».

Вартість транспортного засобу марки «AUDI», модель «100 AVANT TDI 2.5», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_2 , за межами митної території України становить 599 євро, що згідно з курсом НБУ станом на 19.06.2020 року складає 16802,37 грн.

Загальна сума митних платежів, які б підлягали сплаті у разі випуску у вільний обіг вказаного вище транспортного засобу станом на 19.06.2020 року складає 105239,62 грн.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 , подавши під час митного контролю та оформлення транспортного засобу марки «AUDI», модель «100 AVANT TDI 2.5», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_9 , реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_2 , паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_7 та заявивши працівникам митниці постійне місце проживання за межами території України, вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що вказує на наявність в його діях ознак складу порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

Вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, згідно оскаржуваною постановою, підтверджується протоколом про порушення митних правил № 1258/30500/20 від 31.08.2020 року, доповідною запискою головного державного інспектора Молодцова Д.В. та іншими документами, що містяться у матеріалах справи.

Постанову винесено на підставі протоколу про порушення митних правил № 1258/30500/20 від 31.08.2020 року за ст. 485 МК України.

Не погоджуючись із зазначеною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності позивач звернувся із даним позовом до суду.

Матеріалами справи встановлено, що за результатами розгляду адвокатського запиту від 10.06.2021 року за № 173, поданого в інтересах ОСОБА_6 , Закарпатською митницею Держмитслужби листом № 7.7-08-3/7.7-18/29/797/С/3388 від 11.06.2021 року повідомлено, що перевіркою даних відповідних функціональних модулів АСМС «Інспектор», 02.06.2021 зафіксовано факт вивезення Barta Istvan за межі митної території України транспортного засобу «AUDI 100», VIN-код НОМЕР_1 , д.н.з. Угорщини НОМЕР_2 .

На адвокатський запит від 15.06.2021 року за № 174, поданий в інтересах ОСОБА_1 , Закарпатською митницею Держмитслужби листом № 7.7-08-1/7.7-20/29/802/С/АДВ/3571 від 22.06.2021 року, надано запитуванні реквізити надходження від добровільно сплачених фізичними особами коштів.

Квитанцією від 01.07.2021 року № 63 стверджується сплата ОСОБА_1 добровільного внеску в сумі 8500 грн. за відповідними реквізитами.

15.05.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України» від 15.04.2021 № 1403-ІХ (далі Закон № 1403-ІХ), який прийнято з метою врегулювання питання ввезення транспортних засобів на митну територію України, забезпечення дієвого контролю за переміщенням, цільовим використанням транспортних засобів, поміщених в митний режим транзиту чи тимчасового ввезення, посилення відповідальності громадян за порушення митних правил.

Розділ XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України доповнено пунктами 9-7 - 9-10 такого змісту:

«9-7. Установити, що тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», митне оформлення транспортних засобів особистого користування, що були у використанні та з року випуску яких минуло більше п`яти років, які класифікуються за товарними позиціями 8703 (крім транспортних засобів, що класифікуються за товарними підпозиціями 8703 10, 8703 40), 8704 (загальною масою до 3,5 тонни) згідно з УКТ ЗЕД та станом на 31 грудня 2020 року перебували у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію, за умови сплати належних митних платежів з дотриманням особливостей, встановлених пунктом 77 підрозділу 2 та пунктом 36 підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу особистого користування, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту, з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, та добровільною сплатою до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, звільняє фізичних осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту.

Добровільна сплата коштів відповідно до пункту 9-9 цього розділу звільняє фізичних осіб від добровільної сплати коштів, передбаченої абзацом другим цього пункту.

9-8. Установити, що тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», звільняються від оподаткування ввізним митом транспортні засоби особистого користування (у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію), що були у використанні та з року випуску яких минуло більше п`яти років, які класифікуються за товарними позиціями 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни) згідно з УКТ ЗЕД та станом на 31 грудня 2020 року перебували у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту.

9-9. Установити, що тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», фізична особа, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним, має право вивезти за межі митної території України транспортний засіб особистого користування, що був у використанні і класифікується за товарними позиціями 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни) згідно з УКТ ЗЕД, який перебував на митній території України станом на 31 грудня 2020 року у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, за умови добровільної сплати до державного бюджету коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вивезення транспортного засобу особистого користування з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє фізичних осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту.

9-10. Строк тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, передбачений пунктами 9-7-9-9 цього розділу, для учасників бойових дій, зазначених у пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за умови документального підтвердження їх перебування більш як 90 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України» безпосередньо на території проведення операції Об`єднаних сил (ООС), становить 270 днів».

Суд зазначає, що законодавцем встановлено саме звільнення осіб від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, зокрема передбаченого ст. 485 МК України.

При цьому оскільки Законом № 1403-ІХ при дотриманні певних умов фактично скасовано відповідальність осіб, винних у порушенні митних правил під час здійснення ввезення транспортних засобів на територію України, то положення вказаного Закону в силу вимог ст. 58 Конституції України мають зворотну силу в часі.

Згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Судом встановлено, що позивачем вивезено за межі митної території України транспортний засіб «AUDI 100», VIN-код НОМЕР_1 , д.н.з. Угорщини НОМЕР_2 , та добровільно сплачено до державного бюджету кошти у сумі, що дорівнюють розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказане не заперечується сторонами у справі.

Отже, позивач в силу дії положень п. 9-9 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» МК України звільняється від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 485 МК України.

Між тим, суд зауважує, що звільнення особи від відповідальності не вказує на відсутність в її діях складу порушення митних правил відповідно до ст. 485 МК України.

Приписами ст. 531 МК України передбачено такі підстави для скасування або зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів.

Таким чином, враховуючи наведені обставини щодо вчинення позивачем порушення митних правил, з огляду на обов`язковість застосування до спірних правовідносин приписів п. 9-9 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» МК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача від відповідальності, передбаченої ст. 485 МК України.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та скасувати оскаржувану постанову в справі про порушення митних правил № 1358/30500/20 від 21.10.2020 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Суд зазначає, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Отже, інші зазначені сторонами обставини, окрім встановлених судом під час розгляду справи обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову до суду в розмірі 3157,19 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 368 від 30.10.2020 року.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.03.2020 (справа № 543/775/17) відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 13.12.2016 (провадження № 21-1410а16), та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права слід вважати, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, належить застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 становить 2102 грн.

Таким чином, позивачеві необхідно було сплатити судовий збір у сумі 420,40 грн.

Оскільки ставка судового збору за цим позовом складає 420,40 грн., то судовий збір саме в цій сумі підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Закарпатської митниці Держмитслужби.

Згідно з положеннями ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, в розмірі переплаченої суми. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Що стосується витрат на правову допомогу в сумі 5100 грн., суд зазначає наступне.

Представником позивача до суду, крім копії договору про надання правової допомоги № 394 від 11.09.2020 року, укладеного між адвокатом Субота М.І. та Барта І.Т., в якому зазначено, що за надання правової допомоги законний представник клієнта сплачує адвокату гонорар, що становить 5100 грн., які сплачуються до виконання робіт, не надано жодних документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, з огляду на відсутність доказів документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, суд приходить до переконання про відсутність підстав для відшкодування витрат на правову допомогу у зв`язку із розглядом даної справи у суді.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 139, 241-246, 255, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Субота Михайло Іванович, до Закарпатської митниці Держмитслужби про скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити повністю.

Скасувати постанову заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Негріч Леоніда Миколайовича в справі про порушення митних правил № 1358/30500/20 від 21.10.2020 року, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 315718,86 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці Держмитслужби.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Закарпатська митниця Держмитслужби, код ЄДРПОУ 4337207, що знаходиться за адресою: вул. Собранецька, 20, м. Ужгород, Закарпатська область.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Дата складення повного рішення суду 04 жовтня 2021 року.

Головуюча А.І. Сарай