Справа № 560/7791/20
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/7791/20

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

12 жовтня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Хмельницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та Управління Держпраці у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом Хмельницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді до Управління Держпраці у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування припису,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування припису.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 позов задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач та відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи, подали апеляційні скарги.

Сторони своїми правами, визначеними ст.ст. 300, 304 КАС України не скористались та не подали відзиви на апеляційні скарги.

Ухвалами суду від 17 травня 2021 року та від 23 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за апеляційними скаргами Хмельницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та Управління Держпраці у Хмельницькій області.

Оскільки, в даному випадку рішення суду першої інстанції оскаржується як позивачем так і відповідачем, та апеляційні скарги стосуються одного ж і того предмета, тому колегія суддів прийшла до висновку, що доцільно розглянути апеляційні скарги в комплексі.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалами від 01 липня 2021 року та 23 вересня 2021 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що відповідно до Акту інспекційного відвідування №ХМ15391/517/АВ від 02.11.2020 відповідачем проведено інспекційне відвідування з 30.10.2020 по 02.11.2020 у Хмельницькому міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, і встановлено, що у центрі не проводилась виплата надбавки за вислугу років за період з січня 1999 року по серпень 2020 року працівнику ОСОБА_1 , яка займала посаду "практичний психолог".

Згідно з записами копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 17.10.1978: 18.01.1999 - Міський центр допомоги молоді прийнята на посаду соціального психолога 0,5 ст. за контрактом; 29.07.1999 - Переведена на посаду практичного психолога на 0,5 ст.; 01.10.2001 - Переведена на посаду консультанта спеціалізованої служби "Телефону довіри" на 0,5 ст.; 01.02.2002 - Надано 0,5 ст. практичного психолога; 01.09.2004 - Звільнено з посади консультанта психолога спеціалізованої служби "Телефону довіри" за власним бажанням; 01.02.2006 - Переведено на повну ставку практичного психолога; 18.07.2012 - Хмельницький міський Центр соціальної допомоги перейменовано на Хмельницький міський Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді; 01.07.2020 - Посада "практичний психолог" перейменована на "провідний психолог" (арк. спр.18-20).

ОСОБА_1 відповідно до даних її трудової книжки: займала 0,5 ставки соціального психолога з 18.01.1999 по 28.07.1999; 2) 29.07.1999 переведена на 0,5 ставки практичного психолога до 01.10.2001; 3) 01.02.2002 до 01.02.2006 надано 0,5 ставки практичного психолога; 4) 01.02.2006 до 01.07.2020 переведена на ставку посади практичного психолога, яку (посаду) перейменовано з 01.07.2020 на провідний психолог.

Тобто, ОСОБА_1 починаючи з 1999 року займала 0,5 ставки соціального психолога та практичного психолога у різна періоди, і тільки з 01.02.2006 до 01.07.2020 мала повну ставку посади практичного психолога, яка (посада) була перейменована з 01.07.2020 на провідний психолог.

Відповідно до Припису про усунення виявлених порушень №ХМ15391/517/АВ-П357 від 02.11.2020 за результатом інспекційного відвідування складено Акт інспекційного відвідування №ХМ15391/517/АВ від 02.11.2020, і встановлено у Хмельницькому міському Центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді таке порушення: " Не проводилася виплата надбавки за вислугу років за період роботи працівника в Центрі на посаді "практичний психолог"", що є порушенням ст.98 КЗпП України, ч.1 ст.13 Закону України "Про оплату праці" та надано строк для усунення порушення до 02.12.2020 (арк. спр.16-17).

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп.1 п.5 Порядку здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю затвердженого постановою КМ України від 21.08.2019, № 823 (далі - Порядок №823) підставою для здійснення інспекційних відвідувань є звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.

Пунктами 16 - 18 Порядку №823, визначено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Згідно з п. 20 Порядку №823, припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування.

Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.

Відповідно до п.24 Порядку №823, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги відповідача з приводу відсутності в діях інспектора праці Управління Дерпраці у Хмельницькій області Огойко Л.П. протиправності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. І Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 823 (далі Порядок №823) цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-1V, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 19864V, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон №877).

Заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог Закону та з урахуванням пунктів 2-4 цього Порядку.

Таким чином, процедура щодо здійснення заходів контролю за додержанням законодавства про працю (крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин) визначається лише Законом №877. Пункти 2 - 4 Порядку 823. які необхідно дотримувати при проведенні таких заходів, визначають лише загальні положення.

Процедурні норми Порядку 823 прописані починаючи з пункт 5 і поширюються лише на заходи контролю з питань виявлення неоформлених трудових відносин.

Водночас, як встановлено з матеріалів справи, у даному випадку захід контролю не стосувався питань виявлення неоформлених трудових відносин, у зв`язку з чим інспектор праці ОСОБА_3 при проведенні інспекційного відвідування в Хмельницькому міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та складанні за його результатами акта і припису керувалася вимогами Закону №877, а не Порядку 823.

Відповідно до вимог ч.6 ст.7 Закону №877 за результатами здійснення планового або позаплановою заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання юридичної особи, її відокремленого підрозділу в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Відповідно до вимог ч.7 ст.7 Закону №877 на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Таким чином, Закон №877 не передбачає обов`язку для посадової особи контролюючого органу надати письмову відповідь суб`єкту господарювання на його письмові заперечення до акту, складеного за результатами державного контролю.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при здійсненні інспекційного відвідування в Хмельницькому міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді інспектор праці ОСОБА_3 склала акт інспекційного відвідування від 02.11.2020 року №ХМ 15391/517/АВ, підписала його в останній день інспектування, а також надала для підпису керівнику об`єкта інспектування для підпису.

В свою чергу, директор Хмельницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді М. Любенька підписала акт, й надала письмові заперечення до нього, які є його невід`ємною частиною.

Тобто, в даному випадку процедура підписання акта за результатами заходу контролю, визначена Законом №877. інспектором праці дотримана.

Після чого, інспектор праці внесла оскаржуваний припис 02.11.2020 року в строк, визначений ч.7 ст.7 Закону №877.

Враховуючи вищенаведені обставини та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги Управління Держпраці у Хмельницькій області, що дії інспектора прані ОСОБА_3 при здійсненні заходу контролю в Хмельницькому міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді повною мірою відповідали вимогам законодавства, у зв`язку з чим адміністративний позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Даючи оцінку доводам апеляційної скарги позивача щодо протиправності винесеного відповідачем припису, судова колегія вказує на наступне.

Так, відмовляючи в задоволенні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування припису від 02.11.2020р., суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем були допущені порушення трудових прав відносно працівника ОСОБА_1 , а тому припис відповідача є правомірним та не підлягає скасуванню.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 р. N 78 «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України «Про освіту», частини першої статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту», частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України «Про позашкільну освіту» запровадити починаючи з 1 січня 2001 р. передбачену абзацами восьмим і десятим частини першої статті 57 Закону України "Про освіту" виплату педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти надбавок за вислугу років і допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки (п. 1).

Відповідно до п. 2 постанови КМУ № 78 дія зазначеного Порядку поширюється на працівників, які займають посади згідно з переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 р. N 963, і на яких поширюються умови оплати праці працівників навчальних закладів і установ освіти.

Відповідно до назви та змісту постанова Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 р. N 78 прийнята для реалізації положень законів в сфері освіти. Відповідно до преамбули Закону України «Про освіту» цей закон регулює суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Хмельницький міський Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді є комунальною організацією (установа, заклад).

Метою діяльності Хмельницького міського Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді є створення сприятливих умов для задоволення соціальних потреб сімей, дітей та молоді, які перебувають у складних життєвих обставинах, гармонійного та різнобічного розвитку щодо захисту їх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Хмельницький міський Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді працює за такими напрямками:

- проведення інформаційно-просвітницької та соціально-профілактичної роботи, спрямованої на запобігання складним життєвим обставинам сімей, дітей та молоді; виявлення сімей, дітей та молоді, які перебувають у складних життєвих обставинах; здійснення соціального супроводу, надання соціальних послуг та здійснення інших заходів щодо відновлення соціальних функцій, психологічного і фізичного стану сімей, дітей та молоді, які перебувають у складних життєвих обставинах, і потребують сторонньої допомоги.

Отже, Хмельницький міський Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді не є навчальним закладом чи установою освіти.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно застосував до правовідносин, що виникли норми постанови Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 та норми постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2001р. № 78.

Як вбачається із припису про усунення порушень від 02.11.2020 року в ньому зазначено, що виплата надбавки за вислугу років за період роботи працівника в Центрі на посаді практичний психолог не проводилась, чим було порушено вимоги ст. 98 КЗпП та ч.1 ст.13 Закону України №103 " Про оплату праці".

Водночас, як встановлено зі змісту акту, працівнику ОСОБА_1 починаючи з січня 1999 року не нараховувалась надбавка за вислугу років на умовах встановлених Порядком виплати надбавок за вислугу років педагогічним працівникам навчальних закладів і установ, затвердженого постановою КМУ від 31.01.2001 року № 78 чи на інших умовах, передбачених законодавством України, за період роботи на посаді " практичний психолог до 01 липня 2020 року.

Проте, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 , остання працює в установах соціальної сфери, а саме центрах соціальної допомоги (центрах соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді) з 18.01.1999 року.

Однак, посаду "практичний психолог " займає лише з 29.07.1999 року, а не з 18.01.1999 року, як вказано в акті.

Згідно ст. 8 Закону України «Про оплату праці» умови оплати праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Умови оплати праці працівників центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді визначені наказом Мінсоцполітики від 18.05.2015 року № 526 «Про умови оплати праці працівників закладів соціального захисту дітей, закладів соціального обслуговування, закладів соціальної підтримки сімей, дітей та молоді і центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді», розробленим на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери».

Згідно п.4 вказаного наказу визначено установлювати посадові оклади (ставки заробітної плати, тарифні ставки) та умови оплати праці керівникам, фахівцям, службовцям, робітникам структурних підрозділів й окремим працівникам закладів соціального захисту дітей, закладів соціального обслуговування, закладів соціальної підтримки сімей, дітей та молоді і центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, посади (професії) яких не передбачені цим наказом, у розмірах, установлених для аналогічних категорій працівників бюджетних установ, закладів та організацій відповідних галузей.

Надбавка за вислугу років педагогічним працівникам здійснюється згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 р. N 78 «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України «Про освіту», частини першої статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту», частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України «Про позашкільну освіту»», якою затверджено порядок виплати педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти.

З аналізу вказаних норм вбачається, що надбавка за вислугу років педагогічним працівникам здійснюється виключно працівникам навчальних закладів і установ освіти, але не передбачає включення до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років час роботи в інших установах/організаціях (в тому числі час роботи на відповідних посадах у державних та комунальних закладах соціального захисту населення України).

Також, згідно п.4 вказаного порядку визначено, що працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи займалися викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом не менше ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилася викладацька робота.

Натомість, надбавка за вислугу років працівникам установ та організацій соціального захисту населення виплачується відповідно до Порядку виплати надбавки за вислугу років працівникам державних та комунальних установ соціального захисту населення, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики від 15.06.2011 року №239. Дана надбавка виплачується керівникам установ соціального захисту населення та їх заступникам з основного виду діяльності, керівникам структурних підрозділів та їх заступникам із соціальної, психологічної, педагогічної, фізичної, медичної, трудової, професійної реабілітації, надання соціальних (соціально-медичних) послуг (допомог), соціального обслуговування, медичного супроводу, спостереження, забезпечення стаціонарного проживання тощо, крім тих, що мають право на виплату надбавки (доплати) за стаж роботи (вислугу років) на інших підставах, інструкторам з трудової адаптації, методистам з професійної реабілітації, організаторам культурно-дозвіллєвої діяльності, фахівцям із соціальної роботи (із соціальної допомоги вдома, з фізичної реабілітації), соціальним працівникам, психологам, соціальним робітникам.

З системного аналізу положень Порядку виплати надбавки за вислугу років працівникам державних та комунальних установ соціального захисту населення, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики від 15.06.2011 року №239 та постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 р. N 78 «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України «Про освіту», частини першої статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту», частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України «Про позашкільну освіту»» вбачається, що практичний психолог центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді має право на виплату надбавки за вислугу років саме як працівник установ та організацій соціального захисту населення.

Вказані обставини не заперечуються відповідачем, про що свідчить відповідь від 30.08.2020 року № 3689/20, адресована ОСОБА_1 .

Отже, практичний психолог центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді має право на виплату надбавки за вислугу років саме як працівник установ та організацій соціального захисту населення.

Водночас, при розгляді справи судом першої інстанції не було досліджено питання щодо виділення бюджетних коштів Хмельницькому міському Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді на виплату надбавки за вислугу років працівнику ОСОБА_1 Хмельницький міський Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді є комунальною організацією, що фінансується з місцевого бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оплату праці» для установ і організацій, що фінансуються з бюджету джерелами коштів для оплати праці є кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, грантів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

З матеріалів справи встановлено, що в період роботи працівника ОСОБА_1 в Хмельницькому міському Центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, кошти на оплату надбавки за вислугу років з бюджету не виділялись.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що оскаржуваний припис складений відповідачем з порушенням Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 823 від 21,08.2019 р.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 823 (далі - Порядок № 823).

Згідно п. 2 Порядку № 823, Заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п. 16 Порядку № 823, за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (даті - Акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Приписами п. 24 Порядку № 823 визначено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих Актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

З аналізу наведених положень законодавства вбачається, що «законна вимога» контролюючого органу про усунення виявлених порушень законодавства повинна бути здійснена у письмовій формі, сформована внаслідок реалізації контролюючим органом своєї компетенції (завдань і функцій відповідно до законодавства), містити чіткі, конкретні і зрозумілі, приписи на адресу підконтрольного суб`єкту (об`єкту контролю, його посадових осіб), які є обов`язковими до виконання останнім.

З урахуванням того, що суб`єкти владних повноважень можуть приймати управлінські рішення двох видів: нормативно-правові та акти індивідуальної дії, які рівною мірою можуть бути предметом адміністративного судового розгляду, обов`язкове до виконання рішення компетентного органу (спірна вимога) повинне підпадати під одну з двох вказаних категорій рішень.

Таким чином, з зазначеного вбачається, що письмова вимога контролюючого органу породжує правові наслідки (зокрема обов`язки) для свого адресата, відтак вона наділена рисами правового акту індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документу, в якому вона міститься) і як такий Акт, може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом.

При цьому «законність» письмової вимоги контролюючого органу безумовно передбачає її обґрунтованість, тобто наявність підстав для її скерування адресату.

Обґрунтованість, в силу статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.

Як вбачається із змісту оскаржуваного припису, останній є індивідуально-правовим Актом, а відтак породжує права і обов`язки для підконтрольної установи, якій вона адресована, які полягають в тому, щоб «усунути виявлені порушення», встановлені контролюючим органом.

Однак, зазначений припис, як індивідуально-правовий акт, в силу закону обов`язковий до виконання об`єктом відвідування, прийнятий з попущенням вимог закону щодо її змісту, оскільки є необґрунтованим та неконкретизованим.

Так, Припис про усунення виявлених порушень від 02.11.2020 року №ХМ15391/517/АВ-П357 містить відомості щодо змісту виявленого порушення: «не проводилася виплата надбавки за вислугу років за період роботи працівника в Центрі на посаді «практичний психолог».

Однак, у вказаному приписі не конкретизовано за який саме період не проводилася виплата та в яких розмірах.

Також, в приписі відповідач не конкретизував, яких заходів має вжити позивач, не визначив способу усунення виявлених під час інспекційного відвідування порушень, що свідчить про його нечіткість та невизначеність.

Можливість усунення виявлених порушень прямо залежить від чіткого визначення суб`єктом владних повноважень конкретного заходу (варіанта поведінки), яких слід вжити уповноваженій особі замовника для усунення порушень.

Спонукання позивача самостійно визначити на підставі невизначених норм, яких саме заходів слід вжити для усунення виявлених порушень, може призвести до порушення позивачем чинного законодавства.

Зазначене є порушенням вимог чинного законодавства в частині змісту припису як акта індивідуальної дії.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не було дотримано приписів вищевказаного Закону та Порядку при при винесенні спірного припису, у зв`язку з чим припис про усунення виявлених порушень від 02.11.2020 року № ХМ15391/517/АВ-П357 є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст.77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції в цій частині та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно ст. 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Згідно вимог ст.139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Хмельницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді задовольнити частково.

апеляційну скаргу Хмельницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та Управління Держпраці у Хмельницькій області задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Хмельницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді до Управління Держпраці у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування припису скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Хмельницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді до Управління Держпраці у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування припису задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень від 02.11.2020 року № ХМ15391/517/АВ-П357.

В решті в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Курко О. П.