Справа № 520/15517/21
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

12 жовтня 2021 р. справа № 520/15517/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій і бездіяльності протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправними дії і бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у перерахунку і виплаті, ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , належної пенсії як учаснику та інваліду війни наслідків ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, Листом від 17.12.2019 №6517/Л-14, за підписом заступника ОСОБА_2 та рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 27.11.2019 про відмову в перерахунку пенсії згідно норми прямої дії частини 3 статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Рішенню Конституційного Суду України №1-рп(ІІ) 2019 від 25 квітня 2019; 2) визнання незаконним та скасування Рішення № б/н від 27.11.2019 року Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , згідно норми прямої дії частини 3 статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Рішення Конституційного Суду України №1-рп(ІІ) 2019, від 25 квітня 2019; 3) зобов`язання Головного управління ПФУ в Харківській області (Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) вчинити дії та провести, ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , нарахування і виплати пенсії, як інваліду війни та учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час виконання військової служби, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до частини 3 статті 59 прямої дії Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019, обчисленої з 25 квітня 2019р. щомісячно - у розмірі 20865грн. (4173 х 5), з 1 січня 2020 року у розмірі 23615 грн.(4723 х 5) та починаючи з 1 січня 2021 року у розмірі 30000 грн.(6000 х 5) з урахуванням виплачених сум, та в подальшому виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року довічно; 4) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення; 5) допущення негайного виконання рішення суду; 6) задоволення клопотання та поновлення строку подання позовної заяви і винесення окремої ухвали про направлення матеріалів до правоохоронного органу.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що вчинена адміністративним органом відмова є протиправною і позбавляє громадянина права на отримання пенсії у належному розмірі.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, з поданим позовом не погодився, надавши 12.10.2021 року відзив на позов, в якому посилався на відсутність підстав для перерахунку пенсії заявника за Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ, оскільки заявник має право отримувати лише один вид державної пенсії на свій вибір, яка йому призначена та виплачується відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служи, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992р.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку із участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електричній станції заявником було отримано розлад здоров`я у вигляді ІІІ групи інвалідності.

Заявник документований посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії серії НОМЕР_2 , а також посвідченням інвалідом ІІІ групи, що має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни серії НОМЕР_3 .

Заявник перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, призначену згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служи, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992р. (далі за текстом - Закон України №2262-ХІІ) з 04.04.2000 року.

З матеріалів справи судом встановлено, що заявник неодноразово звертався до пенсійного органу з приводу проведення перерахунку та виплати пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням проведених виплат з 25 квітня 2019 року, що в подальшому було предметом судового розгляду.

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2019р. по справі №520/7030/19, що набрало законної сили 11.10.2019р., адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, під.2 поверх 3,м. Харків,61022) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України прийняти письмове рішення за заявою ОСОБА_1 від 10.05.2019 року. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В подальшому, заявником оскаржувались у судовому порядку бездіяльність та дії органу виконавчої служби та державного виконавця за виконавчим листом по справі №520/7030/19.

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2020р. по справі №520/2029/2020, що набрало законної сили 28.05.2020р., адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_1 ) до Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61002, м.Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо не доведення до відома або не надсилання заявнику і боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.11.19р. на наступний день після відкриття провадження, згідно вимог ст.28 Закону України "Про виконавче провадження". В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2021р. по справі №520/16179/2020, що набрало законної сили 15.02.2021р., адміністративний позов ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Лобова Ріната про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Лобова Ріната про закінчення виконавчого провадження від 23.04.2020 за ВП №60665144 відкритим за виконавчим листом №520/7030/19 виданим 01.11.2019 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 у справі №520/7030/19. Зобов`язано Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, м. Харків, 61002, ) відновити виконавче провадження АСВП №60665144 за виконавчим листом №520/7030/19 виданим 01.11.2019 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2019. У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

17.05.2021р. заявником подано скаргу до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з питання виконання рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2019р. по справі №520/7030/19.

19.06.2021р. заявником на подану скаргу отримано лист від 11.06.2021р. №6749-10836/Л-02/8-2000/21, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило, що на виконання рішення суду по справі №520/7030/19 Головним управління прийнято письмове рішення від 27.11.2019 року за заявою від 10.05.2019 року про відсутність підстав у проведенні перерахунку пенсії та надано копію цього рішення заявнику.

Так, рішенням від 27.11.2019 року заявнику відмовлено в перерахунку пенсії, обчисленої в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до норми прямої дії частини 3 статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з тим, що він вже отримує пенсію по ІІІ групі інвалідності як військовослужбовець та підвищення до пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначеного відповідно до Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі, визначеному постановою КМУ від 23.11.2011р. №1210.

Стверджуючи про протиправність волевиявлень органу публічної адміністрації, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Право громадян на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України.

Пунктом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004р. таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ від 09.04.1992р. (надалі за текстом - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до ст. 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Як встановлено судом, заявник отримує пенсію на умовах Закону № 2262-ХІІ.

Водночас, заява заявника від 10.05.2019 року за своїм змістом направлена на перерахунок його пенсії відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом із тим, приписи Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", унормовують виключно підстави призначення пенсії певним категоріям громадян, але при цьому не визначають самої процедури призначення пенсії.

Отже, стосовно відносин з приводу процедури призначення пенсії слід керуватись саме нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст.10 якого визначено, що особі, яка має право на різні види пенсій (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначають один з цих видів пенсій за її вибором.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Статтею 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції, що набрала чинності з 01 жовтня 2017 року) пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.

Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Отже, для отримання пенсії за частиною 3 статті 59 Закону особі необхідно відповідати таким критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 2) участь особи відбувалась під час проходження дійсної строкової служби; 3) особа набула інвалідність внаслідок вищевказаної участі.

В подальшому, Рішенням Конституційного Суду України Другий Сенат від 25 квітня 2019 року № 1-р(II)/2019 Справа № 3-14/2019(402/19, 1737/19) за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

У вказаному рішенні також зазначено, що словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України, Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Разом з тим, відмовляючи в перерахунку пенсії за заявою від 10.05.2021 року пенсійний орган посилався на те, що заявнику призначена пенсія та виплачується відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служи, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992р., а тому підстав для перерахунку пенсії за Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не має, оскільки заявник має право отримувати лише один вид державної пенсії на свій вибір, яка йому призначена.

Проте, суд не погоджується з зазначеним та вважає, що заявник, в силу положень ст. 7 Закону № 2262-ХІІ, як особа, яка має право на пенсію за цим Законом, та яка одночасно має право на різні державні пенсії, має право на призначення пенсії за його вибором.

Як вже зазначалось судом, заява від 10.05.2021 року направлена за своїм змістом на перерахунок (переведення) пенсії заявника відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, повинна була розглянута владним суб`єктом в контексті переходу заявника з пенсії призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служи, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ на пенсію за Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що у спірних відносинах пенсійним органом зроблено не було.

Продовжуючи розгляд справи, суд відзначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами та змістом належних норм права, суд констатує, що у ході розгляду справи владним суб`єктом не надано належним та достатніх доказів з приводу відмови в перерахунку пенсії заявника за заявою від 10.05.2021 року.

Матеріалами справи підтверджено, що у даному конкретному випадку адміністративний орган не забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України, позаяк обставини фактичної дійсності з`ясував не повно, діяння приватної особи кваліфікував не правильно, допустивши помилку у тлумаченні належної норми права, унаслідок чого вчинене управлінське волевиявлення не узгоджується як із змістом нормативного регламентування, так із суттю, характером, наслідками діяння приватної особи.

Разом з тим, з метою належного захисту порушеного права заявника, суд вважає достатнім визнати протиправним та скасувати рішення владного суб`єкта від 27.11.2019 року та застосовуючи положення ч. 2 ст. 9 КАС України для ефективного захисту порушеного права заявника вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у спосіб зобов`язання владного суб`єкта повторно розглянути заяву від 10.05.2019 року в контексті наявності обґрунтованих підстав для переходу на пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням висновків у даній справі. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню як такі, що не направлені на захист порушеного права позивача.

Стосовно встановлення судового контролю, розглядаючи справу, суд вважає, що положення ст.382 КАС України в частині обтяження учасника справи обов`язком подати звіт про виконання рішення суду (безвідносно до події одержання позивачем виконавчого листа та стану виконавчого провадження) не повністю узгоджуються з положеннями Закону України Про виконавче провадження, який за загальним правилом вимагає одержання позивачем виконавчого листа та подання цього документа до державного виконавця (приватного виконавця).

Тому випадок застосування судом згаданого вище правового механізму слід вважати виключенням із загального правила, котрий повинен мати вагомі причини.

Судом з матеріалів справи існування таких причини не виявлено.

Підстав для негайного виконання рішення суду у спірних відносинах, передбачених ст. 371 КАС України, судом не встановлено.

Щодо клопотання про постановлення окремої ухвали стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення службовими особами відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними (ч.2 ст.249 КАС України).

Відповідно частин 4 та 5 ст.249 КАС України, в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Суд зазначає, що задоволення позовних вимог в частині скасування рішення владного суб`єкта від 27.11.2019 року, та відновлення прав заявника у спосіб повторного розгляду його заяви, зумовлює відсутність необхідності постановлення окремої ухвали.

Наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними в порядку ч.2 ст.249 КАС України судом не встановлено.

Також суд звертає увагу на приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень.

Стосовно строку звернення до суду з даним позовом, суд вважає його не порушеним, оскільки про існування оскаржуваного рішення та волевиявлень органу публічної адміністрації, заявник дізнався лише 19.06.2021 року, отримавши від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області лист від 11.06.2021р. №6749-10836/Л-02/8-2000/21. У зв`язку з чим, строк звернення до суду з даним позовом не підлягає поновленню та даний спір був вирішений судом по суті.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), надав оцінку усім юридично значимим факторам, доводам і обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; вичерпно реалізував усі правові механізми, спрямовані на з`ясування об`єктивної істини.

Розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України судом не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а доказів понесення інших витрат позивачем не надано.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.11.2019 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, адреса: 61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 10.05.2019 року з урахуванням висновків суду у даній справі.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя О.В. Старосєльцева