Справа № 300/3364/21
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2021 р. справа № 300/3364/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Панікара І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 18.03.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", проте відповідач листом від 16.04.2021 року № 0900-0202-8/13766 відмовив позивачу в переведенні пенсії з тих підстав, що періоди роботи ОСОБА_1 на посадах в органах місцевого самоврядування з 10.02.2003 року по 16.06.2021 року та період роботи на посадах в комсомольських та партійних організаціях з 30.12.1982 року по 24.10.1990 року (дата припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР) не можуть бути зараховані до стажу державної служби. Позивач вважає відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", неправомірною, внаслідок чого, просить суд визнати протиправною відмову відповідача в зарахуванні до стажу державної служби періоди роботи позивача на посадах в комсомольських та партійних організаціях з 30.12.1982 року по 24.10.1990 року (дата припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР), а також в органах місцевого самоврядування з 10.02.2003 року по 16.06.2019 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу державної служби період роботи на посадах в комсомольських та партійних організаціях з 30.12.1982 року по 24.10.1990 року (дата припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР), а також в органах місцевого самоврядування з 10.02.2003 року по 16.06.2019 року та перевести ОСОБА_1 з 18.03.2021 року на пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про державну службу".

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 263 КАС України (а.с.28-29).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 04.08.2021 року, згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечила. Вказала, що згідно записів трудової книжки позивач в період з 10.02.2003 року по 16.06.2019 року працював на посадах начальника управління зовнішніх зв`язків і туризму виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, начальника управління економічного та інтеграційного розвитку (10.02.2003 року прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування) та був звільнений у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування згідно статті 20 ЗУ "Про службу в органах місцевого самоврядування". Представник відповідача зазначила, що час роботи в органах місцевого самоврядування зараховується, до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 ЗУ "Про державну службу" до 04.07.2001 року, тобто до дати набуття чинності ЗУ "Про службу в органах місцевого самоврядування". До цієї дати відповідно до постанови КМУ від 18.04.1994 року № 239 посади працівників місцевих рад народних депутатів та їхніх виконавчих комітетів було віднесено до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєно їм ранги державних службовців. Окрім того, представник відповідача зазначила, що відповідно до пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 03.05.1994 року № 283, до стажу державної служби включався стаж роботи в партійних, комсомольських та профспілкових організаціях. Проте, у зв`язку з набранням чинності постанови КМУ від 25.03.2016 року № 229 втратила чинність постанови КМУ від 03.05.1994 року № 283, відповідно, період роботи позивача з 30.12.1982 року по 24.10.1990 року (дата припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР) не може бути зарахований до стажу державної служби. Водночас, звернуто увагу суду на те, що довідки про складові заробітної плати (№ 14-21/83, № 14-21/84 від 16.03.2021 року), які видані виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради не можуть бути враховані для обчислення пенсії державного службовця, оскільки в них зазначені складові заробітної плати особи місцевого самоврядування. На думку представника відповідача, немає підстав для переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про державну службу" та виплати пенсії згідно довідок про складові заробітної плати за № 14-21/83, № 14-21/84 від 16.03.2021 року (а.с.35-39).

Головуючий по справі суддя Панікар І.В. в період з 09.08.2021 року по 08.10.2021 року перебував у відпустці, у зв`язку з чим, строк розгляду справи продовжено.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 , 1954 року народження, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" .

18.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про переведення з одного виду призначеної пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на інший - згідно Закону України "Про державну службу" (а.с.16-18).

За наслідками розгляду вказаної заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, листом від 16.04.2021 року за № 0900-0202-8/13766, повідомило про відсутність законних підстав для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки період роботи з 10.02.2003 року по 16.06.2019 року не може бути зараховано до стажу роботи, який дає право на пенсію державного службовця, оскільки, вказана посада є посадою органу місцевого самоврядування та період роботи на посадах в комсомольських та партійних організаціях з 30.12.1982 року по 24.10.1990 року (дата припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР) не може бути зараховано до стажу державної служби. Окрім того, зазначено, що довідки про складові заробітної плати (№ 14-21/83, № 14-21/84 від 16.03.2021 року), які видані виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради не можуть бути враховані для обчислення пенсії державного службовця, оскільки в них зазначені складові заробітної плати особи місцевого самоврядування (а.с.26).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється Законом України "Про державну службу" в редакції Закону від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон № 3723 - ХІІ).

Водночас, з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII., за змістом якого, пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктом 10 та 12 Прикінцевих положень цього Закону.

Так, статтею 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII Пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, у випадку відсутності в особи стажу визначеного підпунктами 10 та 12 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Водночас, за умов наявності в особи стажу понад 10 чи 20 років, в сукупності з дотриманням інших вимог, визначених пунктами 10 та 12 зазначеного закону, у такої особи виникає право на одержання пенсії державного службовця.

При цьому, виходячи з аналізу змісту положень пунктів 10 та 12 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, у питаннях пенсійного забезпечення законодавець розрізняє державних службовців та осіб, які перебувають на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, зокрема в частині набутого стажу.

Відповідно до статті 25 Закону № 3723 - ХІІ, основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу. Віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 , позивач з 10.02.2003 року прийнятий на посаду начальника управління зовнішніх зв`язків і туризму Івано-Франківської міської ради, з 14.05.2007 року переведений на посаду начальника управління економічного та інтеграційного розвитку Івано-Франківської міської ради, з 10.10.2014 року затверджений заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, на якій перебував до 16.06.2019 року - часу звільнення у зв`язку із досягненням граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (а.с.12-15).

Пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Враховуючи викладене, а зокрема те, що станом на 01.05.2016 року (дня набрання чинності Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.) ОСОБА_1 не обіймав посаду державного службовця, а стаж перебування на пасадах в органах місцевого самоврядування, в силу Закону № 889-VIII, віднесений до стажу державної служби, а отже і до відповідних категорій посад державних службовців, відтак умови призначення ОСОБА_1 пенсії державного службовця мають визначатися на підставі пункту 12 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Як вже зазначено судом, відповідно пункту 4 частини 2 статті 46 Закону № 889-VIII, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входить до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25 березня 2016 року, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу".

Відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМ України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283).

Відповідно до п. 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується (служба), зокрема, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених ст.14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Як зазначалося судом вище, період з 10.02.2003 по 16.06.2019 - час пербування позивача на вказаних посадах.

З огляду на наведені вище правові норми, на переконання суду, період роботи ОСОБА_1 з 10.02.2003 року по 01.05.2016 року на посадах в органах місцевого самоврядування - як віднесений до відповідних категорій посад державних службовців, повинен зараховуватися до стажу державної служби, а отже станом на 01.05.2016 року (на день набрання чинності Законом № 889-VIII) позивач мав 13 років 2 місяці та 20 днів стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, виключно за період роботи в Івано-Франківській міській раді з 10.02.2003 року по 01.05.2016 рік.

Водночас, щодо стажу роботи позивача на посадах в комсомольських та партійних організаціях з 30.12.1982 року по 24.10.1990 року, суд вказує на таке.

Як встановлено судом із записів трудової книжки ОСОБА_1 , позивач з 30.12.1982 року затверджений на посаді завідуючим відділом комсомольських організацій Івано-Франківського міського комітету ЛКСМ України , з 28.02.1984 року затверджений на посаді інструктора оргвідділу Івано-Франківського міського комітету Компартії України, з 01.10.1986 року затверджений на посаді завідуючим загальним відділом Івано-Франківського міського комітету Компартії України, з 27.10.1988 року затверджений на посаді завідуючим організаційним відділом Івано-Франківського міського комітету Компартії України на якій пропрацював до 23.11.1990 року.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи та підтверджує роботу позивача у оскаржений період. Тобто, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи про спірний період роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.

На думку відповідача, вказані посади не віднесені до посад державної служби.

Водночас, суд повторно наголошує на тому, що згідно 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Так, згідно з частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Абзацами 1, 2 та 3 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Крім того, відповідно до пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 до державної служби включається також час роботи в організаціях, передбачений абзацом 4 пункту 3 Положення № 1049.

Відповідно до абзацу 4 пункту 3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року № 1049, до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до статті 118 Кодексу законів про працю України до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років зараховується, зокрема, стаж роботи в партійних, профспілкових і комсомольських на виборних посадах.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 3 червня 1994 року № 4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року). Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

Таким чином, вищезазначеними нормами передбачено зарахування стажу роботи в партійних організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24 жовтня 1990 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов до переконання, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу державної служби період роботи з 30.12.1982 року по 24.10.1990 року в комсомольських та партійних організаціях, як таких де позивач перебував саме на виборних посадах. Зазначене підтверджується записами трудової книжки ОСОБА_1 де у графі «на підставі чого внесено запис…» відображено підстави - постанови бюро МК ЛКСМУ та МК КПУ за відповідні періоди. Таким чином стаж державної служби період роботи з 30.12.1982 року по 24.10.1990 року склав 7 років10 місяців та 6 днів.

У зв`язку з вищенаведеним, враховуючи те, що станом на 01 травня 2016 року ОСОБА_1 займав посаду, що віднесену до посад, час роботи на яких зараховується до стажу державної служби та мав більше 20 років такого стажу (21 рік та 26 днів), суд вважає, що позивач має право на отримання пенсії в порядку, передбаченому статтею 37 Закону №3723.

Окрім того, суд вважає, що на момент звернення до відповідача із заявою про переведення його на пенсію державного службовця ним дотримано умов, встановлених статтею 37 Закону №2493, в частині досягнення мінімально необхідного віку - 62 роки, наявності достатнього спеціального стажу - більше 20 років (станом на 01.05.2016).

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів в повній мірі правомірності своїх дій.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково, позивач, згідно з квитанцією від 04.06.2021 року, підтвердив сплату судового збору на суму 908 гривень, за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 454 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - задоволити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 30.12.1982 року по 24.10.1990 року на посадах в комсомольських та партійних організаціях, період роботи з 10.02.2003 року по 01.05.2016 року в органах місцевого самоврядування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу державної служби період роботи з 30.12.1982 року по 24.10.1990 року на посадах в комсомольських та партійних організаціях, період роботи з 10.02.2003 року по 01.05.2016 року в органах місцевого самоврядування та здійснити нарахування і виплату пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про державну службу", починаючи з 18.03.2021 року.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Відповідно до задоволених вимог стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.