Справа № 540/5457/21
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/5457/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Альошиній І.В.,

за участю:

представника позивача - Бондаря А.В.,

представника відповідача - Островського Б.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування постанов державного виконавця,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась з позовною заявою до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі - відповідач), в якій просила скасувати постанови головного державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Островського Богдана Леонідовича:

- від 13.01.2021 р. про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню ВП № 64100972;

- від 13.01.2021 р. про розмір мінімальних витрат по виконавчому провадженню ВП № 64100972;

- від 20.01.2021 р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по виконавчому провадженню ВП № 64100972.

Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13.02.2019 р. № 667/1182/16-ц стягнуто з позивача на користь АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 16452,35 грн. та судовий збір у сумі 1378 грн. Додатковою постановою Херсонського апеляційного суду від 12.11.2019 р. по справі стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" судовий збір у сумі 826,80 грн., у зв`язку з чим загальна сума заборгованості по сплаті судового збору на підставі рішень суду першої та апеляційної інстанції склала 2204,80 грн. Відповідно до квитанції від 10.02.2020 р. № 25274929 позивачем на користь АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" сплачено судовий збір в сумі 2204,80 грн., про що повідомлено листом від 05.01.2021 р. Проте, 03.02.2021 р. позивач отримала постанови головного державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Островського Б.Л. від 13.01.2021 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 64100972 щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 826,80 грн., про стягнення виконавчого збору у сумі 82,70 грн., про стягнення загальної суми мінімальних витрат у розмірі 186,10 грн. Листом від 10.02.2021 р. позивач повідомила державного виконавця про сплату судового збору в загальній сумі 2204,80 грн. та просила винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 64100972 у порядку, передбаченому ч.ч.2, 3 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження". Лише 19.04.2021 р. головним державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Островським Б.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" через те, що борг згідно виконавчого документу сплачено до відкриття виконавчого провадження. Вважає, що головний державний виконавець Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Островський Б.Л. будучи обізнаним з 11.02.2021 р. (отримання листа АТ "Херсонська ТЕЦ") про сплату боржником судового збору 10.02.2020 р. і виконання виконавчого документу, не вжив передбачених законодавством заходів по винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 64100972 і скасуванню заходів примусового виконання, що призвело до незаконного стягнення коштів з позивача.

Ухвалою від 22.09.2021 р. відмовлено у відкритті провадження в частині позовної вимоги щодо скасування постанови головного державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Островського Богдана Леонідовича від 20.01.2021 р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по виконавчому провадженню ВП № 64100972.

Ухвалою від 22.09.2021 р. позовну заяву в частині вимог ОСОБА_1 щодо скасування постанови головного державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Островського Богдана Леонідовича: від 13.01.2021 р. про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню ВП № 64100972; від 13.01.2021 р. про розмір мінімальних витрат по виконавчому провадженню ВП № 64100972 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений суддею строк позивач усунула недоліки позовної заяви і ухвалою від 08.10.2021 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, призначено судове засідання на 18.10.2021 р. о 15:00 год., відповідачу надано строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

18.10.2021 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого заперечує проти позовних вимог, просить залишити позовну заяву без розгляду. Вказує, що 03.02.2021 р. позивач отримала постанову про відкриття виконавчого провадження, а тому боржник/представник боржника знали про наявність виконавчого провадження № 64100972 і мали можливість ознайомлюватись з матеріалами даних виконавчих проваджень, як фізично/самостійно у відповідному органі державної виконавчої служби, так і в режимі онлайн. Таким чином, на думку відповідача, в силу положень ч.5 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду. Крім того, оскаржувані постанови не підлягають скасуванню, оскільки виконавчий збір в межах виконавчого провадження не стягувався, а 14.04.2021 р. відповідачем на адресу боржника направлено лист з проханням надати реквізити для повернення надлишково стягнутих коштів в сумі 394,62 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у лютому 2016 року ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль", звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 13899,82 грн., а також 3% річних за порушення строків виконання зобов`язання в розмірі 180,38 грн., пеню в розмірі 632,70 грн., інфляційні втрати в розмірі 1739,45 грн., а всього 16452,35 грн. (справа № 667/1182/16-ц).

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась із зустрічним позовом до ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль", про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13.02.2019 р. первісний позов АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 16452,35 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" судовий збір у сумі 1378 грн. Зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води задоволено: розірвано договір № 61 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 04.03.2013 р., укладений між АТ "Херсонська ТЕЦ" та ОСОБА_1 , з моменту набрання рішенням законної сили; стягнуто з АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 551,21 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 12.11.2019 р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" задоволено: рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13.02.2019 р. в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води скасовано та ухвалено нове. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" судові витрати по оплаті судового збору у сумі 826,80 грн.

13.01.2021 р. головним державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Островським Богданом Леонідовичем винесено постанови:

- про відкриття виконавчого провадження ВП № 64100972 щодо примусового виконання виконавчого листа № 667/1182/16-ц, виданого 13.02.2019 р. Херсонським міським судом Херсонської області, про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 826,80 грн.;

- про стягнення виконавчого збору в розмірі 82,70 грн.;

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження 186,10 грн.

10.02.2021 р. позивачем на адресу головного державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Островського Б.Л. направлено лист щодо виконання виконавчого листа до відкриття виконавчого провадження, до якого долучено копію квитанції від 10.02.2020 р. № 25274929 про сплату на рахунок АТ "Херсонська ТЕЦ" судового збору по справі № 667/1182/16-ц у сумі 2204,80 грн.

Вказаний лист відповідач отримав 10.02.2021 р., про що свідчить відмітка Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про отримання.

Крім того, 11.02.2021 р. на адресу Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшов лист, в якому АТ "Херсонська ТЕЦ" повідомляє про сплату судового збору ОСОБА_1 в розмірі 826,80 грн. до відкриття виконавчого провадження - 10.02.2020 р.

19.04.2021 р. головним державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Островським Богданом Леонідовичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 64100972 щодо примусового виконання виконавчого листа № 667/1182/16-ц, виданого 13.02.2019 р. Херсонським міським судом Херсонської області, про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 826,80 грн., на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" - борг згідно виконавчого документу сплачено до відкриття виконавчого провадження.

Вважаючи, що постанови від 13.01.2021 р. про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Щодо строку звернення до суду з даною позовною заявою, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій (ч.2 ст.287 КАС України).

При цьому, згідно ч.ч.1, 6 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, з копіями виконавчого провадження ВП № 64100972 представник позивача ознайомився лише 08.09.2021 р. у Херсонському міському суді Херсонської області під час розгляду скарги по справі № 766/7951/21.

При цьому позовну заяву подано до Херсонського окружного адміністративного суду 20.09.2021 р.

Таким чином, з урахуванням положень ст.120 КАС України суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Суд зауважує, що відповідачем не надано жодних доказів вручення ОСОБА_1 постанов від 13.01.2021 р. про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню ВП № 64100972 та про розмір мінімальних витрат по виконавчому провадженню ВП № 64100972.

Крім того, питання щодо дотримання строку звернення до суду з даним позовом досліджувалось в ухвалі від 08.10.2021 р.

Будь-яких інших доводів та доказів відповідачем не надано.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена ст.129 Конституції України та ч.1 ст.370 КАС України, якою визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.4. Закону № 1404 у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Частиною 1 статті 5 Закону № 1404 визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За змістом ч.2 ст.18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст.26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (ч.5 ст.26 Закону № 1404).

Згідно ч.ч.1, 2, 4 ст.27 Закону № 1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону (ч.9 ст.27 Закону № 1404).

Отже, одночасно з відкриттям виконавчого провадження (крім випадків, визначених у ч.5 ст.27 Закону № 1404) державний виконавець зазначає про стягнення виконавчого збору, виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

Проте, якщо під час виконавчого провадження буде встановлено, що рішення суду виконано до його відкриття, виконавче провадження закривається, а виконавчий збір не стягується.

Тотожну за змістом правову позицію Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вже неодноразово викладав у постановах від 23.01.2019 р. в справі № 703/1086/17, від 20.02.2019 р. в справі № 712/5014/17, від 13.02.2019 р. в справі № 295/13991/16-а та інших.

Таким чином, стягнення витрат виконавчого провадження не є неминуче пов`язаним наслідком із початком виконавчого провадження.

Відповідно до ч.4 ст.42 Закону України "Про виконавче провадження" на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Отже, Закон України "Про виконавче провадження" дозволяє здійснити стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на стадії його закінчення лише у разі необхідності стягнення з боржника таких витрат.

В той же час в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що постанова про стягнення виконавчого збору від 13.01.2021 р. до примусового виконання не зверталася, а згідно вимог ч.9 ст.27 Закону № 1404 виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, що має місце у даній справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про скасування постанови про стягнення виконавчого збору не підлягає задоволенню.

Крім того, згідно положень пункту 2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9 - 15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Отже, витрати виконавчого провадження це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції; друк документів, тощо). Такі витрати компенсуються за рахунок боржника безвідносно до того, чи виконано рішення боржником у добровільному порядку.

Таким чином, виконання боржником судового рішення у добровільному порядку не звільняє його від обов`язку відшкодовувати витрати, що були понесені під час виконавчого провадження з виконання виконавчого документу.

Подібні правові висновки щодо спірних правовідносин наведено у постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі № 751/4365/17, від 19.06.2019 р. у справі № 750/7053/17, від 05.04.2018 р. у справі № 750/4352/17.

За змістом ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладених обставин та норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про правомірність постанов головного державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Островського Богдана Леонідовича від 13.01.2021 р. про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню ВП № 64100972 та про розмір мінімальних витрат по виконавчому провадженню ВП № 64100972. Відтак у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262, 287 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (73011, м.Херсон, вул.Стрітенська, буд.7, ) про скасування постанов державного виконавця.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня оголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 105000000