Справа № 520/9040/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

06 жовтня 2021 року № 520/9040/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Легостаєвої К.І.,

представника позивача - ОСОБА_1 - Найдьонової О.Г.,

представника відповідача - Калюжної Л.О.,

представника відповідача - Строєвої О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Шевченківського району Харківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради щодо невиплати державної соціальної допомоги з 18 серпня 2020 року по 01 грудня 2020 року;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради виплатити ОСОБА_3 соціальну допомогу з 18 серпня 2020 року по 01 грудня 2020 року;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради відшкодувати ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 500000 (п`ятсот тисяч гривень).

В обґрунтування позову позивачами зазначено, що Управлінням соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати державної соціальної допомоги з 18 серпня 2020 року по 01 грудня 2020 року, чим порушено їх права. Зазначені обставини зумовили звернення позивачів до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 31.05.2021 року прийнято вищевказаний позов до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов, проти заявленого позову заперечував з підстав його необґрунтованості та недоведеності. При цьому, представником відповідача вказано, що відповідачем не було допущено противної бездіяльності щодо виплати соціальної допомоги у спірний період, оскільки законодавчо визначені підстави для її виплати були відсутні.

Ухвалою суду від 12.07.2021 року ухвалено розгляд справи №520/9040/21 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін

Представник позивача Дмитрієнка Юрія Миколайовича в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представники відповідача в судове засідання прибули, проти заявленого позову заперечували з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Рішенням виконкому Дзержинської міської ради м. Харкова від 10.05.2000 р. № 84/360 була створена прийомна сім`я та затверджено ОСОБА_1 та ОСОБА_4 прийомними батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У позовній заяві позивача вказано, що їх прийомна родина існує з 2000 p., у зв`язку з чим, між їх прийомною родиною та виконавчим комітетом Харківської міської ради щорічно укладався договір про влаштування особи з числа дітей позбавлених батьківського піклування, на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї.

Так, позивачами у позовній заяві вказано, що договір № 9/2-20 від 31 січня 2020 р. «Про влаштування особи з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 » було продовжено до 13.11.2020 р.

Також, під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом II групи з дитинства, що підтверджується довідкою про інвалідність.

Водночас, представниками сторін суду було повідомлено, що у зв`язку з перебуванням ОСОБА_2 у зазначеній прийомній родині їм було призначено виплати державної соціальної допомоги.

При цьому, з вересня 2017 р. по 31.01.2020 р. ОСОБА_2 навчалась у житлово-комунальному коледжі Харківського національного університету міського господарства імені О.M. Бекетова за спеціальністю «Садово-паркове господарство» та здобула кваліфікацію фахівця садово-паркового господарства.

В той же час, з 03.02.2020 р. ОСОБА_2 була зарахована нa денну форму навчання до Харківською центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості за спеціальністю «оператор з обробки інформації та програмного забезпечення». Навчання було завершено 13 листопада 2020 p., що підтверджується свідоцтвом про присвоєння робітничої кваліфікації Р20 № 037355 та додатком до неї.

Позивачем у позовній заяві вказано, що 18.08.2020 року виплати державної соціальної допомоги припинились.

Матеріали справи свідчать, що згідно відповіді Департаменту служб в справах дітей Харківської міської ради № 3184/0/202-20 від 13.11.2020 р. позивачів було повідомлено про те, що Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради припинило виплати у зв`язку з досягненням ОСОБА_2 23-річного віку.

Позивачами у позовній заяві вказано, що з огляду на приписи п.6 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги на дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, грошового забезпечення батькам-вихователям і прийомним батькам за надання соціальних послуг у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім`ях за принципом "гроші ходять за дитиною", затвердженої постановою Кабінету Міністрів України - від 26 червня 2019 р. № 552, виплата призначеної соціальної допомоги мала бути припинена одразу після закінчення ОСОБА_2 відповідного закладу освіти, а не після досягнення нею 23 років. Крім того, перебування ОСОБА_2 у прийомній сім`ї було припинено рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 01.12.2020 року №709, а отже припинення виплати зазначеної соціальної допомоги не могло відбутися до моменту прийняття вказаного рішення.

Представником відповідача у наданому до суду відзиві на позов вказано, що порядок, на який посилаються позивачі, визначає розміри допомоги для дітей відповідного віку та для осіб віком від 18 до 23 років, які навчаються у закладах загальної середньої освіти, за денною формою вінчання у закладах професійної (професійно-технічної), фахової перед вищої та вищої освіти, до закінчення відповідних закладів, а виплата допомоги, джерело фінансування та її розмір після досягнення дитиною 23-річного віку даним порядком не передбачені. Відтак, оскільки ОСОБА_2 18.08.2020 року виповнилось 23 роки, то саме з вказаної дати було припинено виплату державної соціальної допомоги та грошового забезпечення.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Згідно п. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх службові особи діють лише на підставі, в межах компетенції та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги на дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа, у тому числі з інвалідністю, грошового забезпечення батькам-вихователям і прийомним батькам за надання соціальних послуг у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім`ях за принципом "гроші ходять за дитиною" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2019 р. № 552 (далі Порядок №552).

Згідно із приписами п.п. 1-3 Порядку №552 цей Порядок визначає механізм призначення і виплати державної соціальної допомоги на дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа, у тому числі з інвалідністю, які перебувають у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім`ях (далі - державна соціальна допомога), грошового забезпечення батькам-вихователям і прийомним батькам за надання соціальних послуг у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім`ях (далі - грошове забезпечення) за принципом "гроші ходять за дитиною", а також сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за батьків-вихователів і прийомних батьків, які здійснюються за рахунок коштів, передбачених у загальному фонді державного бюджету Мінсоцполітики за відповідною програмою.

Державна соціальна допомога призначається і виплачується щомісяця в грошовій формі батькам-вихователям на кожну дитину-вихованця і прийомним батькам на кожну прийомну дитину.

Грошове забезпечення призначається і виплачується щомісяця кожному з батьків-вихователів і одному з прийомних батьків.

Відповідно до положень п. 6 Порядку №552 призначення державної соціальної допомоги та грошового забезпечення здійснюється з дати влаштування дитини у дитячий будинок сімейного типу або прийомну сім`ю включно до дня досягнення дитиною 18-річного віку, а у разі навчання у закладі загальної середньої освіти, за денною формою навчання у закладі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти - до 23 років або до закінчення відповідного закладу освіти.

Особі, якій виповнилося 18 років, за умови здобуття нею загальної середньої освіти та вступу на навчання за денною формою до закладу професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти державна соціальна допомога призначається на період між строком закінчення навчання в одному із закладів освіти та вступом до іншого закладу освіти або у період між строком закінчення навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців, на підставі клопотання служби у справах дітей за наявності розписки про прийняття документів для вступу до відповідного закладу освіти.

У разі проживання у період навчання дитини-вихованця або прийомної дитини окремо від сім`ї в іншій місцевості державна соціальна допомога призначається на загальних підставах за умови подання довідки з місця навчання про те, що дитина не перебуває на повному державному утриманні.

Приписами п.7 Порядку №552 визначено розміри допомоги для дітей відповідного віку та для осіб віком від 18 до 23 років, які навчаються у закладах загальної середньої освіти, за денною формою навчання у закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, до закінчення відповідних закладів.

Водночас, суд зазначає, що згідно з абз. 2 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», дитиною є особа віком до 18 років.

Відповідно до абз. 2 і 3 ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування визнаються діти, в яких померли чи загинули батьки та які залишилися без піклування батьків (відповідно).

Згідно із абз.4 ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування.

Приписами абз. 5 ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» визначено статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування.

Положеннями ст.2 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що законодавство України про соціальний захист дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, складається з Конституції України, цього Закону та інших законодавчих актів, що регулюють правовідносини, пов`язані з наданням матеріальної, соціальної та правової допомоги дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Суд зазначає, що п.13 Порядку №552 передбачено, що підставами для припинення виплати державної соціальної допомоги та грошового забезпечення є, зокрема, досягнення дитиною 18-річного віку, а у разі навчання у закладі загальної середньої освіти, за денною формою навчання у закладі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти - 23-річного віку або закінчення відповідного закладу освіти.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що у Управлінні соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради на обліку перебуває прийомна сім`я ОСОБА_5 , якій відповідно до норм діючого законодавства було призначено допомогу дітям-сиротам та грошове забезпечення прийомним батькам відповідно до Порядку №552, яка отримувалась ОСОБА_4 з 01.02.2007 р.

Також, судом встановлено, що прийомна дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю з дитинства II групи, яка 31.01.2020 закінчила житлово-комунальний коледж Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова та здобула кваліфікацію фахівець садово-паркового господарства.

В подальшому, як повідомлено суду представниками сторін, з 03.02.2020 ОСОБА_2 навчається у Харківському центрі професійно-технічної освіти державної служби зайнятості на денному відділенні та термін навчання встановлений по 13.11.2020. ОСОБА_2 призначено допомогу особам з інвалідністю з дитинства з 18.08.2015 по 31.08.2021.

Представником відповідача під час розгляду справи було надано пояснення та вказано, що управлінням ОСОБА_4 призначалася та виплачувалася державна соціальна допомога на дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які перебувають у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім`ях у розмірах відповідно до п.7 Порядку №552. Так, з липня 2020 розмір допомоги склав 7689,50 грн (3,5 прожиткового мінімуму для працездатної особи), розмір грошового забезпечення - 2197,00 грн.

При цьому, під час розгляду справи встановлено, що 18.08.2020 ОСОБА_2 виповнилося 23 роки та з вказаної дати відповідачем припинено виплату державної соціальної допомоги та грошового забезпечення з підстав досягнення дитиною 23-річного віку.

Позивачі обґрунтовуючи власну правову позицію послались на обставини того, що ОСОБА_2 не зважаючи на досягнення 23 років продовжувала навчатися, а отже припинення виплати державної соціальної допомоги з 18.08.2020 року відбулось протиправно.

Суд зазначає, що відповідно до норм діючого законодавства дитиною є особа віком до 18 років, а особами із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування є особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування, а Порядок №552 стосується призначення і виплати державної соціальної допомоги на дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа, у тому числі з інвалідністю, грошового забезпечення батькам-вихователям і прийомним батькам за надання соціальних послуг у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім`ях.

Відтак, з огляду на вищевикладене, Порядок №552 стосується призначення і виплати відповідної державної соціальної допомоги саме особам віком від 18 до 23 років.

Під час розгляду справи встановлено, що 18.08.2020 року ОСОБА_2 виповнилося 23 роки, а отже саме з цієї дати ОСОБА_2 втратила статус особи, на яку розповсюджуються приписи Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та Порядку №552.

Також, суд зазначає, що згідно із приписами ст. 41 Закону України «Про професійну (професійно-технічну освіту)» передбачено, що право на особливий соціальний захист в галузі професійної (професійно-технічної) освіти мають, зокрема, особи з інвалідністю, діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж досягнення ними 23 років.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем не було допущено порушення прав позивачів та припинення виплати державної соціальної допомоги відбулось у відповідності до норм діючого законодавства.

Одночасно, суд вважає необґрунтованими посилання позивачів на правовий висновок Юридичного департаменту Харківської міської ради, оскільки такий не є нормативно-правовим актом та не є обов`язковим до виконання.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради відшкодувати ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 500000 (п`ятсот тисяч гривень) суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд зазначає, що у даному випадку суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на не підтвердження правомірності заявлених позовних вимог, а оскільки в обґрунтування даної частини позовних вимог позивачі пов`язують сааме з допущеними відповідачем порушеннями їх прав, то у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Шевченківського району Харківської міської ради (просп. Науки, буд. 17-А, м. Харків, 61166) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 13 жовтня 2021 року.

Суддя Мельников Р.В.