Справа № 640/15701/21
Суддя: Мамедова Ю.Т.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 жовтня 2021 року №640/15701/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мамедової Ю.Т., при секретарі судового засідання Ігнатову І.Ю., за участі представника позивача Шукайло О.І., без участі представника відповідача та третьої особи (його представника), розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної екологічної інспекції України до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов Державної екологічної інспекції України (далі - позивач, Держекоінспекція України) до Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Мін`юст України) про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової А.М. про накладення штрафу від 19.05.2021 у виконавчому провадженні №64692483 в розмірі 5100,00 грн.

Ухвалою суду від 30.06.2021 р. відкрито провадження в адміністративній справі №640/15701/21 (далі- справа), розгляд якої вирішено здійснювати в порядку ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 (далі - третя особа, ОСОБА_1 ).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем безпідставно та з порушенням вимог законодавства прийнято оскаржувану постанову, оскільки не враховано об`єктивних причин тривалого невиконання судового рішення.

Також представник позивача звертала увагу суду, що Державну Азовську морську екологічну інспекцію ліквідовано, а наказом від 13.09.21 р. ОСОБА_1 за його згодою поновлено на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Закарпатської області і ці матеріали надано суду, тому рішення суду є виконаним і підстави для накладення штрафу на позивача відсутні.

Відповідач позовні вимоги не визнав та разом із третьою особою просили у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржувана постанова прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 р., залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 р., у справі №160/6660/20 за позовом ОСОБА_1 до Держекоінспекції України та Державної Азовської морської екологічної інспекції, третя особа на стороні позивача - Національне агентство з питань запобігання корупції, треті особи на стороні відповідачів - Державна екологічна інспекція України у Донецькій області, Державна екологічна інспекція України у Запорізькій області та Державна екологічна інспекція України у Херсонській області, про скасування наказів та поновлення на посаді, визнання протиправною бездіяльності позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Держекоінспекції України №371-о від 19.10.2020 р. "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- визнано протиправним та скасовано наказ Держекоінспекції України №199/к від 19.10.2020 р. "Про звільнення та проведення остаточного розрахунку ОСОБА_1 ";

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря з 19.10.2020 р.;

- допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Держекоінспекції України;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Як зазначив позивач, що не заперечувалось відповідачем та третьою особою, вказане вище судове рішення отримане Держекоінспекцією України 09.03.2021 р.

З метою примусового виконання вказаного вище судового рішення Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист від 22.02.2021 р. №160/6660/20.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту України Рекашовою А.М. прийнято постанову від 03.03.2021 р. про відкриття виконавчого провадження ВП №64692483 по примусовому виконанню вказаного вище виконавчого листа, попереджено боржника про необхідність негайного виконання рішення суду.

Як зазначив позивач, що не заперечувалось відповідачем та третьою особою, вказана вище постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №64692483 отримана Держекоінспекцією України 11.03.2021 р.

У подальшому, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту України Рекашовою А.М. в межах виконавчого провадження ВП №64692483 прийнято оскаржувану постанову від 19.05.2021 р. про накладення штрафу, якою за невиконання без поважних причин боржником (Держекоінспекцією України) рішення накладено на боржника штраф у розмірі 5100,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З наведених вище норм вбачається, що покладення на боржника негативних наслідків у вигляді грошового стягнення (штрафу) може бути застосовано виконавцем у разі невиконання рішення без поважних причин у встановлений виконавцем (законом) строк.

При цьому, "поважність причин" це оціночне поняття.

Поважні причини - це обставини, що діють на волю суб`єкта, з яким законодавець пов`язує звільнення цього суб`єкта від виконання покладених на нього обов`язків або від визначених законодавством негативних наслідків його поведінки.

До поважних причин можуть бути віднесені будь-які обставини навколишнього світу. Це можуть бути як дії фізичних або юридичних осіб, так і явища, які не залежать від волі людини. Такі обставини мають впливати на волю суб`єкта відповідних правовідносин. Саме внаслідок дії цих обставин, що виникли раптово або закономірно, він не має змоги належним чином виконувати покладені на нього обов`язки.

Обставини, що визначаються законом як поважні причини, звільняють суб`єкта цих правовідносин від виконання покладених на нього обов`язків або негативних для нього наслідків.

У позовній заяві позивач в якості поважних причин, які унеможливлювали виконання рішення суду вказав на те, що з метою виконання судового рішення Держекоінспекція України зверталася до ОСОБА_1 з листами від 25.03.2021 р. №2968/7/11-21 та від 06.04.2021 р. №3453/6.2/11-21, в яких пропонувала останньому прибути до Держекоінспекції України для поновлення на посаді, однак ОСОБА_1 вказані запрошення проігноровано.

Зазначені вище твердження позивача суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Виконавець вчиняє виконавчі дії у відповідності з положеннями Закону №1404-VIII на підставі поданих виконавчих документів, зокрема, рішень судів, які набрали законної сили. Рішення суду, які набрали законної сили, у відповідності з положеннями статті 129-1 Конституції України є обов`язковими до виконання.

Суд звертає увагу, що Дніпропетровським окружним адміністративним судом в судовому рішенні у справі №160/6660/20 не поставлено залежність поновлення ОСОБА_1 на посаді із прибуттям його Держекоінспекції України.

При цьому, виконавець не наділений повноваженнями надавати оцінку судовому рішенню та тлумачити його, а зобов`язаний вчиняти дії, передбачені Законом №1404-VIII щодо примусового виконання такого рішення суду.

Разом з тим, інших доказів, вчинення будь-яких інших дій по виконанню рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 р. у справі №160/6660/20 станом на час прийняття оскаржуваної постанови, позивачем суду не надано.

Крім того, посилання позивача на неможливість виконання судового рішення у встановлений строк не з вини Держекоінспекції України, за переконанням суду, також є необґрунтованими, оскільки позивачем не зазначено, а з матеріалів справи не вбачається, що позивач, діючи добросовісно, звертався до суду із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Отже, відповідач в межах спірних правовідносин дійшов обґрунтованого висновку про невиконання без поважних причин боржником (позивачем) у встановлений строк рішення суду про поновлення на роботі.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, правові підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов Державної екологічної інспекції України до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Державної екологічної інспекції України (місцезнаходження: 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 3, корп. 2; ) до Міністерства юстиції України (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Мамедова