Справа № 640/5177/20
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5177/20 Суддя (судді) першої інстанції: Балась Т.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Бринюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління ДПС у м. Києві (далі - позивач) з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), у якому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 746 802,71 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 (далі - позивач за зустрічним позовом) до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач за зустрічним позовом), в якому остання просить суд визнати протиправними та скасувати рішення індивідуальної дії, прийняті ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, а саме:

- податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2017 про збільшення суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 513 898,23 грн., штрафні санкції - 128 474,56 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2017 про збільшення грошового зобов`язання зі сплати військового збору у розмірі 38 588,05 грн., штрафні санкції - 9 647,01 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2020 задоволено клопотання первісного позивача ГУ ДПС у м. Києві та залишено без розгляду адміністративний позов Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу; продовжено розгляд справи за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень-рішень.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення, прийняте ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 16.01.2017 № про збільшення суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 513 898,23 грн., штрафні санкції - 128 474,56 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення, прийняте ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 16.01.2017 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати військового збору у розмірі 38 588,05 грн., штрафні санкції - 9 647,01 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні зустрічного позову відмовити.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи.

Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 документи підтверджуючі витрати на придбання інвестиційного активу до ДПІ у Печерському р-ні ГУ ГФС у м. Києві для проведення документальної позапланової не виїзної перевірки не надано.

Відтак, на переконання апелянта, ненадання документів до перевірки є самодостатньою підставою для відмови позивачу у задоволенні позову згідно вимог п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до наказу заступника начальника ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 17.11.2016 №640 на підставі п.п.78.1.4 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 з питання контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

У період з 28.11.2016 по 02.12.2016 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

Результати перевірки оформлені актом від 05.12.2016 № 4002/26-55-13-06-.

На підставі висновків акту перевірки, ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 513 898,23 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 128 474,56 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у розмірі 38 588,05 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 9647,01 грн.

Вважаючи, що вказані податкові повідомлення-рішення прийнято протиправно позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Отже, право звернення до суду є невід`ємним особистим правом особи, чи правом суб`єкта владних повноважень, яке реалізовується в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи до суду з позовом.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Разом з тим, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду, процесуальної форми та порядку звернення.

Так, відповідно до статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абзац перший частини другої статті 122 КАС України).

Частиною 4 ст. 122 КАС України також передбачено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Разом з цим, наведені норми встановлюють загальний строк звернення до адміністративного суду у публічно-правових спорах, водночас, передбачаючи можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами. Таким іншим спеціальним законом у сфері податкових відносин є Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає порядок та строки оскарження податкових повідомлень-рішень.

Статтею 56 Податкового кодексу України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з вимогами п. 56.18 ст. 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

В силу приписів ст. 102 ПК України, платник податків має оскаржити податкове повідомлення-рішення, з урахуванням положень статті 102 Податкового кодексу України, за умови, якщо він не скористався право на оскарження в адміністративному порядку, протягом 1095 днів.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали, так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертаючись до суду першої інстанції вказувала про те, що у зв`язку із відсутністю інформації про факт проведення перевірки та винесення оскаржуваних рішень, заходи досудового врегулювання спору нею не вживались.

Також, мотивуючи заяву про поновлення строків позовної давності позивач зазначала про те, що остання не знала про проведення перевірки та про податкові повідомлення рішення, які були направлені позивачці, оскільки конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Колегія суддів звертає увагу, що предметом позову в даній справі, виходячи із позовної заяви є визнання протиправним та скасування рішень індивідуальної дії прийняті органом владних повноважень - ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві, а саме ППР № від 16.01.2017 та ППР № від 16.01.2017.

У відповідності до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки; завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу; наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.70.7. ст.70 Податкового кодексу України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За приписами п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Аналогічні положення містить п.п.3.8., 3.10. Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 листопада 2012 № 1236.

Згідно пункту 42.1 статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (пункт 42.2 статті 42 Податкового кодексу України).

Як вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, спірні податкові повідомлення - рішення направлялись на адресу позивача: АДРЕСА_1 , 16.01.2017 року.

Факт реєстрації позивача саме за цією адресою підтверджується також інформацією про реєстрацію місця проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської РДА від 03.02.2020, згідно з якою місце проживання позивача з 04.11.2011 по теперішній час не змінювалося.

Отже, на переконання колегії суддів, оскаржувані податкові повідомлення - рішення були направлені за вірною адресою ОСОБА_1 та вважаються врученими останній належним чином.

З огляду на викладене, строк звернення до суду для оскарження спірних податкових повідомлень-рішень від 16.01.2017 з урахуванням вимог п. 102.1 статті 102 Податкового кодексу України сплинув.

Доводи апелянта про те, що позивач пропустила строк звернення до суду з поважних причин через те, що вона не отримувала податкового повідомлення-рішення, не можуть бути визнані колегією суддів обґрунтованими в силу вимог ст.ст. 42, 58 Податкового кодексу України.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 КАС, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до змісту статті 121 КАС пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Суд вказує, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 804/4217/18.

Згідно із ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на предмет спору та зважаючи на дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом - 15.05.2020 (згідно штампу вхідної кореспонденції суду першої інстанції), тобто, з пропуском визначеного п. 102.1 ст. 102 Податкового Кодексу України, строку для звернення до суду у справах щодо оскарження рішень контролюючого органу, а також враховуючи недоведеність існування підстав вважати причини пропуску строку поважними, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі вимог ст. 123 КАС України.

Інших доказів для підтвердження обґрунтованих підстав щодо пропуску строку звернення до суду та необхідності поновлення останнього (позивач звернувся до суду через 3роки 4 місяці після винесення спірних податкових повідомлень - рішень) ОСОБА_1 не наведено.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм процесуального права розглянувши спір по суті позовних вимог, що підлягали залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду.

Керуючись ст.ст.242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.В.Федотов

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 01.10.2021 року.