Справа № 560/339/19
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/339/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

12 жовтня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на окрему ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив суд :

визнати протиправним перерахунок пенсії, виходячи з розміру 70% сум грошового забезпечення;

зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб" виходячи з розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення, право на які він набув раніше;

зобов`язати відповідача при перерахунку пенсії врахувати йому надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби, надбавку за службу в умовах режимних обмежень, надбавку за кваліфікацію від посадового окладу майстер, доплату за науковий ступінь кандидат наук, доплату за вчене звання доцент та премію, а також нарахувати компенсацію втрати частини доходів.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зменшення під час перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року відсоткового значення розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести на користь ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб" з 01 січня 2018 року виходячи з розміру 90% сум грошового забезпечення.

В решті в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 21 грудня 2019.

Від позивача до суду першої інстанції надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі.

13 жовтня 2020 суд зобов`язав відповідача подати звіт про виконання рішення суду у цій справі.

У подальшому позивач звернувся до суду з заявою в порядку ст. 383 КАС України про визнання протиправними рішення та дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду.

10 листопада 2020 рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 560/5664/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01 квітня 2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби №11/480 від 20 липня 2020, з врахуванням виплачених сум.

На виконання цього рішення Головним управлінням проведений перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, однак виходячи з розміру 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

16 липня 2021 року Хмельницьким окружним адміністративним судом винесено окрему ухвалу, якою:

визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, які полягають у повторному необґрунтованому зменшенні відсоткового значення грошового забезпечення, з якого обчислюється та виплачується пенсія ОСОБА_1 ( з 90% до 70%) під час перерахунків пенсії за рішеннями суду.

Направлено окрему ухвалу до Пенсійного фонду України для вирішення питання притягнення винних осіб до відповідальності.

Не погоджуючись із такою ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області проведений перерахунок пенсії позивача, в результаті якого нарахована доплата за період з 01.01.2018 по 31.01.2020 в сумі 35025,19 грн., а з 01.02.2020 року розмір пенсії позивача склав 15965,20 грн. В подальшому, на виконання іншого рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 по справі №560/1509/20 Головним управлінням проведений перерахунок пенсії позивача з 05.03.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018. За період з 05.03.2019 по 31.21.2019 нараховано доплату в сумі 24064,67 грн. Сума доплат згідно з проведеними перерахунками пенсії буде виплачена при відповідному фінансуванні.

10 листопада 2020 рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 560/5664/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01 квітня 2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби №11/480 від 20 липня 2020, з врахуванням виплачених сум. На виконання цього рішення Головним управлінням проведений перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, однак виходячи з розміру 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Тобто, на переконання апелянта, оскільки дія судового рішення по справі № 560/339/19 вичерпала себе у зв`язку з проведенням відповідного перерахунку, а обставини, які були встановлені цим рішенням, не впливають на інші рішення, згідно з якими проводились інші перерахунки пенсії позивача, тому під час нового перерахунку пенсії позивача, відповідач не зобов`язаний був враховувати розмір відсотків грошового забезпечення, зазначений у рішенні суду № 560/339/19, адже суд у межах інших справ окремо не зазначав про те, якими повинні бути ці відсотки.

Позивач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

01 жовтня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження про, що було прийнято 05 жовтня 2021 року ухвалу.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6. Таким чином, своєчасне виконання законного рішення суду гарантує захист прав та свобод особи і є одним із показників утвердження принципу верховенства права у державі.

Відповідно до ч. 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Підставами застосування ст. 383 КАС України є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Суть висновків суду, які були проігноровані відповідачем, полягає у наступному.

У рішенні суду у справі № 560/339/19 суд зазначив, що внесені Законами №3668-VІ та №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються лише порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення. У той же час ці норми не стосуються і не поширюються на випадки перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям вищезгаданих Законів не зазнала. Відтак, при здійсненні перерахунку пенсії позивачу у відповідача були відсутні підстави для обмеження розміру його пенсії 70 відсотками грошового забезпечення згідно з ч. 2 ст. 13 Закону №2262-XII, оскільки дане обмеження не стосується випадку з позивачем, якому пенсія не призначалась вперше, а вже була призначена раніше і виплачувалась.

04 лютого 2019 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду прийняте Зразкове рішення Іменем України у справі №240/5401/18, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 року, де суди прийшли до висновку про те, що при перерахунку пенсії з 1 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на підставі Постанови КМУ №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Постановою Великої Палати Верховного суду від 16.10.2019 року це зразкове рішення було залишене без змін. Зазначена правова позиція висловлювалась і раніше у постановах Верховного суду від 03 квітня 2018 року у справі №175/1665/17, від 19 червня 2018 року у справі №583/2264/17 тощо. За таких обставин відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку.

Проте, незважаючи на обставини встановлені рішенням у даній справі, ГУ ПФУ в Хмельницькій області у той же самий спосіб повторно порушує права позивача вже під час наступних перерахунків пенсії шляхом зменшення відсоткового розміру пенсії з 90 % до 70% грошового забезпечення.

Колегія суддів зазначає, що мотивувальна частина рішення у справі № 560/339/19 є зрозумілою та обґрунтованою, і висновки суду у цій справі обов`язкові для відповідача не лише в межах цієї справи, але і під час виникнення / існування інших правовідносин, які пов`язані з пенсійним забезпеченням позивача. Разом з тим, відповідач повторно зменшує відсотковий розмір пенсії позивача, тобто знову вчиняє ті ж самі дії, які вже були визнані судом протиправними, умисно ігноруючи рішення суду, яке набрало законної сили.

Суд також звертає увагу на те, що у справі № 560/339/19 зазначена дата, з якої здійснюється перерахунок та виплата пенсії у розмірі 90 % ( з 01.01.2018), однак не встановлена будь - яка кінцева або гранична дата, до якої діють ці відсотки. Це означає, що відповідач зобов`язаний виплачувати позивачу пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення, незалежно від того, згідно з якою довідкою здійснюється її перерахунок, і що це за перерахунок.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що посадові особи ГУ ПФУ в Хмельницькій області, відповідальні за проведення перерахунку пенсії позивача, порушили вимоги статті 129-1 Конституції України, умисно протиправно ігнорують судове рішення у цій справі, перешкоджають реалізації пенсійних прав громадянина, штучно і необґрунтовано створюють підстави для подальших судових оскаржень, що спричиняє необґрунтоване збільшення судового навантаження та підвищення соціальної напруги в суспільстві, у зв`язку з чим судом першої інстанції правомірно винесено окрему ухвалу відповідно до ч. 1 ст. 249 КАС України.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, то підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а окрему ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Біла Л.М.