Справа № 340/4515/20
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2021 року м. Дніпросправа № 340/4515/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 (суддя Жук Р.В.) у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання неправомірниною та скасування постанови,-

в с т а н о в и В:

У жовтні 2020 до Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просила визнати неправомірною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №207115 від 18.08.2020 р. у розмірі 34000 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій, оскільки встановлені обставини справи свідчать про перевищення позивачем нормативно-допустимого навантаження при перевезенні вантажу, що є підставою для застосування штрафних санкцій у відповідності до частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач , зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що чиним законодавством не передбачено можливості отримання дозволу на перевезення подільного вантажу, який перевищує встановленні вагові нормативи. У свою чергу, як зазначає позивач, відсутність законодавчої можливості отримання такого дозвілу свідчить про відсутність правових підстав для застосування штрафних санкцій на підставі частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, оскільки штрафні санкції застосовуються саме за перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без відповідного дозволу. У такому випадку, за позицією позивача, застосовується відповідальність у вигляді плати за проїзд, а не адміністративно-господарські санкції. Також позивач не погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що за відсутності Методики зважування сипучих вантажів можливо правильно встановити вагу такого вантажу, при цьому, вагу на одну вісь автомобіля.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, Посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області у ході рейдової перевірки 19.06.2020 року на автодорозі М-05 "Київ - Одеса" км 450+500 м, перевірено транспортний засіб ДАФ реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За наслідками перевірки складено:

- довідку про результати зважування;

- розрахунок плати за проїзд від 19.06.2020 року;

- акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №237494 від 19.06.2020 року, яким зафіксовано порушення, передбачене ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", ч.1 абз.16, перевищення встановлених законодавством вагових норм від понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Від підписання акту №237494 від 19.06.2020 року водій відмовився, про що зфдійснено відповідний запис.

Отже, за результатами проведення габаритно - вагового контролю транспортного засобу марки ДАФ реєстраційний номер НОМЕР_1 співробітниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області було встановлено факт перевищення вагових параметрів, а саме загальна маса транспортного засобу становила 49 360 кг, при нормативно допустимій 40 000 кг, тобто на 9,360 кг більше допустимого, що у відсотковому співвідношенні склало на 23,40 % більше.

Окрім цього в ході габаритно - вагового контролю також було виявлено факт перевищення навантаження на строєну вісь, яке становило 30 680 кг, при нормативно допустимому 22 000 кг згідно п.22.5 Правил дорожнього руху, тобто на 8 680 кг більше нормативно допустимого, що у відсотковому співвідношенні склало на 39,45 % більше допустимого та перевищення навантаження на одиночну вісь, яка становила 11 720 при нормативно допустимій 11 000 кг, що у відсотковому співвідношенні склало на 6,55 % більше допустимого.

Повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, яке було призначено на 18.08.2020 року, направлено позивачу поштою 04.08.2020 року та отримано уповноваженою особою позивача 06.08.2020 року.

Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, т.в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області виніс постанову №207115 від 18.08.2020 року, якою на підставі абз.16 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 34000 грн.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності із ст..35 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч.1, 4 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Отже, з наведених норм права вбачається, що проїзд великовагових транспортних засобів, якщо перевищення вагових обмежень над визначеними законодавством становить більше п`яти відсотків, можливий лише за наявності спеціального дозволу.

Відповідно до абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У спірному випадку позивач не заперечував того, що за наслідками габаритно-вагового контролю було встановлено перевищення законодавчо встановлених габаритно-вагових норм.

В той же час, позивач зазначав те, що чиним законодавством взагалі не передбачено можливості отримання дозволу на перевезення подільного вантажу, який перевищує встановленні вагові нормативи. У свою чергу, як зазначає позивач, відсутність законодавчої можливості отримання такого дозвілу свідчить про відсутність правових підстав для застосування штрафних санкцій на підставі частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, оскільки штрафні санкції застосовуються саме за перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без відповідного дозволу.

З приводу такої позиції позивача суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно із п.22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

З огляду на положення вказаної норми права суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що оскільки рух транспортних засобів з перевищенням встановлених вагових норм, у разі перевезення подільних вантажів, автомобільними дорогами забороняється, то відповідно відсутня і можливість отримання дозволу на перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених вагових норм.

Таким чином, за наявності порушення при перевезенні подільного вантажу (перевищення вагових норм), що мало місце у спірному випадку, позивач взагалі не мав і не міг набути права (отримати дозвіл) перевозити такий вантаж автомобільними дорогами.

Але, вказані обставини не можуть свідчити про неправомірність застосування до позивача штрафних санкцій на підставі абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Так, положення абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», на підставі якого позивача притягнуто до відповідальності, передбачають такі кваліфікуючи ознаки правопорушення як: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% та перевезення такого вантажу без відповідного дозволу.

Отже, сам факт перевезення вантажу з перевищенням встановлених вагових норм є підставою для застосування штрафних санкцій, за умови відсутності дозволу на таке перевезення, оскільки, як зазначено вище, законодавством передбачена у певних випадках можливість перевезення вантажу, з перевищенням встановлених вагових норм, за наявності відповідного дозволу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про безпідставність вищенаведених аргументів позивача.

Іншою підставою для скасування рішення суду позивачем в апеляційній скарзі визначено незгоду з висновками суду першої інстанції про те, що за відсутності Методики зважування сипучих вантажів можливо правильно встановити вагу такого вантажу, при цьому, вагу на одну вісь автомобіля.

З приводу таких аргументів суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси до 40 т, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

При цьому відсутність на теперішній час Методики зважування (вимірювання) подільного (сипучого) вантажу, на що послався позивач, не є підставою для звільнення перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу.

Такий висновок відповідає правовій позиції висловленій Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03.07.2019р. (справа №819/1381/16).

Отже, встановивши зазначені обставини справи, дослідивши аргументи позивача, з якими останній пов`язує незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.02.2021- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова