Справа № 640/14015/21
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року м. Київ № 640/14015/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

третя особа Головне управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02138, м. Київ, вул. Бальзака, 64, ), третя особа - Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 17.07.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62568434.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття виконавчого документу до виконання та відкриття виконавчого провадження, оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки), що є виконавчим документом, за яким стягувачем є державний орган, подана після спливу тримісячного строку, встановленого частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», а отже виконавець був зобов`язаний повернути виконавчий документ без виконання.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки у виконавчому документі зазначена дата набрання чинності - 24.06.2020, а заява про відкриття виконавчого провадження надійшла до органу державної виконавчої служби 14.07.2020, тобто в межах строку, встановленого частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Третьою особою надано суду письмові пояснення в яких зазначено про те, що в інтегрованій картці позивача з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування обліковуються автоматичні нарахування єдиного внеску, водночас сплата єдиного внеску згідно зазначених нарахувань відсутня, у зв`язку з чим обліковується недоїмка. Контролюючим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску та направлено платнику. У подальшому, після набрання законної сили вимогою, за відсутності добровільної сплати недоїмки, вимогу направлено до органів державної виконавчої служби для примусового виконання.

Під час судового розгляду справи судом встановлено наступне.

10.12.2019 Головним управлінням ДПС у м. Києві сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-244253-17, в якій ОСОБА_1 викладено вимогу сплатити (недоїмку, штрафи, пеню) в сумі 17229,26 грн. Відповідно до довідки ф.20 від 16.01.2020 поштове виправлення з зазначеною вимогою повернулось без вручення адресату за закінченням встановленого строку зберігання.

14.07.2020 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява Головного управління ДПС у м. Києві про відкриття виконавчого провадження від 25.06.2021 № 14366/9/26-15-10-05-13, в якій викладено прохання прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.12.2019 № Ф-244253-17.

Постановою Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.07.2020 відкрито виконавче провадження № 62568434 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.12.2019 № Ф-244253-17.

Позивач не погоджуючись з постановою про відкриття виконавчого провадження, звернуся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 вказаного Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Частиною четвертою статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Відповідно до частини п`ятої зазначеної статті вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначається строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно з частиною першою статті 12 вказаного Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Отже, вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом та строк пред`явлення її до виконання складає 3 місяці з наступного дня після закінчення десятиденного строку після отримання її платником єдиного внеску. При цьому у випадку якщо вказана вимога не може бути вручена через відсутність платника за його місцезнаходженням вона вважається врученою платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10.12.2019 № Ф-244253-17 була направлена позивачу поштовою кореспонденцією, яка повернулась без вручення адресату та в довідці поштового підприємства за формою ф.20 зазначено про те, що поштове відправлення з зазначеною вимогою повернулось без вручення адресату за закінченням встановленого строку зберігання 16.01.2020.

Таким чином, строк пред`явлення вказаної вимоги до виконання розпочався з 17.01.2020 та закінчився 17.04.2020.

Відповідно до вимоги від 10.12.2019 № Ф-244253-17, яка наявна в матеріалах виконавчого провадження № 62568434, датою набрання нею чинності зазначено 24.06.2020.

Третьою особою пояснень щодо факту зазначення датою набрання чинності вимогою від 10.12.2019 № Ф-244253-17 саме 24.06.2020 в наданих суду письмових поясненнях викладено не було.

Таким чином, спірний виконавчий документ, стосовно якого здійснюється примусове виконання у виконавчому провадженні № 62568434 набрав чинності 17.01.2020, а строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив 17.04.2020, водночас до примусового виконання виконавчий документ був поданий з зазначеною у ній датою набрання чинності 24.06.2020, яка у процесі розгляду цієї справи виявилась невірною.

Частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 18 вказаного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої зазначеної статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом України "Про виконавче провадження", зокрема, прийняти виконавчий документ до виконання та відкрити виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа або повернути виконавчий документ без прийняття до виконання, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. При цьому хоча державний виконавець має право перевірити виконавчий документ на відповідність вимог Закону України "Про виконавче провадження", водночас він не наділений повноваженнями надавати оцінку відомостям зазначеним у виконавчому документі.

При цьому, оскільки до повноважень виконавця не входить обов`язок щодо перевірки відомостей про набрання чинності виконавчим документом, відповідачу не було відомо про пропущення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому суд вважає, що вказана постанова станом на 17.07.2020 була прийнята правомірно, а тому підстави для визнання її протиправною відсутні. Однак захист порушених прав позивача потребує її скасування (без визнання протиправною).

При прийнятті рішення судом враховано, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідачем змінено найменування на Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Оскільки зміна найменування юридичної особи не є формою реорганізації, підстави для правонаступництва відсутні, проте подальший розгляд справи має здійснюватися з урахуванням зміненого найменування відповідача.

Керуючись статтями 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02138, м. Київ, вул. Бальзака, 64, ), третя особа - Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправною та скасувати постанову - задовольнити частково

2. Скасувати постанову Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.07.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62568434.

3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 295-297. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов