Справа № 640/986/21
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/986/21 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07.2021 у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Аграрна біржа, про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.12.2020 ВП №63981880, прийнятої головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковським Т.О. про стягнення 21 020 грн

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження є неправомірною.

Аграрна біржа у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2020 у справі №826/18507/16 накладено на начальника Головного управління ДПС у м. Києві ОСОБА_1 штраф за невиконання рішення суду у розмірі 42 040 грн., з них: 21 020 грн. - стягнуто на користь стягувача - Аграрної біржі; 21 020 грн. - стягнуто до Державного бюджету України.

У вказаній ухвалі визначено, що вона є виконавчим документом; строк пред`явлення її до виконання становить: для ДСА України - три місяці з дня набрання нею законної сили; для Аграрної біржі - три роки з дня набрання нею законної сили; з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

Вказаним рішенням також зобов`язано ГУ ДПС у м. Києві протягом 30 календарних днів з дня отримання даної ухвали подати суду звіт про виконання рішення суду в адміністративній справі №826/18507/16.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковського Т.О. на підставі заяви Аграрної біржі від 18.12.2020 про примусове виконання відкрито виконавче провадження ВП №63981880 по виконанню ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2020 у справі №826/18507/16 в частині "Накласти на начальника Головного управління ДПС у м. Києві ОСОБА_1. (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 43141267) штраф за невиконання рішення суду, 21 020 грн; стягнути на користь стягувача - Аграрної біржі (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1, )", боржник - начальник ГУ ДПС у м. Києві ОСОБА_1., стягувач - Аграрна біржа.

Не погодившись з таким рішенням, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що стягувачем у межах спірних правовідносин є Аграрна біржа, а не Державна судова адміністрація України, як помилково вважав позивач, у зв`язку з чим строк пред`явлення до примусового виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2020 у справі №826/18507/16 складає три роки, а не три місяці, як помилково вважав позивач.

Також суд вказав, що у межах спірних правовідносин боржник (начальник ГУ ДПС у м. Києві ОСОБА_1.) не є державним органом, розпорядником бюджетних коштів (бюджетною установою) або одержувачем бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які його уповноважено, який має відкриті рахунки в органах Казначейства, а тому вимоги Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок №845) на спірні правовідносини не поширюються.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема, обов`язковості виконання рішень; законності.

Перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів визначено у частині першій статті 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно пунктів 2, 9 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем

Звертаючись до суду із позовом, позивач вказував про те, що виконавчий документ (ухвала) у спірних правовідносинах підлягала виконанню не органами виконавчої, а казначейської служби, а тому відповідач мав у відповідності до пункту 9 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернути виконавчий документ стягувачу.

На переконання позивача, ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2020 у справі №826/18507/16 підлягає виконання відповідно до Порядку №845.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до приписів Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Так, відповідно до пункту 1 Порядку №845 цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Пунктом 3 Порядку №845 передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Положення пункту 2 Порядку №845 визначають, що боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Тобто, в даному випадку у спірних правовідносинах управління органу казначейства є встановленою Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядком №845 особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ.

Разом із тим, колегія суддів зауважує, що наведені положення не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки боржником за виконавчим листом є посадова особа, а саме начальник Головного управління ДПС у м. Києві ОСОБА_1., а не безпосередньо державний орган.

При цьому, відповідно до частини шостої статті 382 КАС ухвала суду, що набрала законної сили, направляється для виконання до державної виконавчої служби. Тобто існує пряма норма, яка визначає орган, що уповноважений на виконання вказаних ухвал.

Враховуючи вищевикладене, доводи позивача про те, що ухвала про накладення штрафу не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, є безпідставними.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач також вказував на пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Як вірно встановив суд першої інстанції, стягувачем у межах спірних правовідносин є Аграрна біржа, а не Державна судова адміністрація України, як помилково вважав позивач, у зв`язку з чим строк пред`явлення до примусового виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2020 р. у справі №826/18507/16 складає три роки, а не три місяці.

З огляду на викладене, доводи позивача про те, що в межах спірних правовідносин пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, є необґрунтованими.

В апеляційній скарзі позивач також посилається на порушення підвідомчості при пред`явленні виконавчого документа до виконання, на неможливість встановити особу боржника, з`ясувати її місцезнаходження, некоректність визначення боржника, неподання заяви про примусове виконання рішення. У зв`язку із цим, скаржник стверджує, що при прийнятті відповідачем оскаржуваної постанови недотримані вимоги пунктів 6, 10 частини четвертої статті 4, пункту 5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ підлягав поверненню.

Проте, наведені обставини не були покладені в основу позову та не заявлялися в суді першої інстанції як підстава позовних вимог, у зв`язку із чим, ним і не надавалася оцінка в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини п`ятої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

За наведених обставин, вказані доводи скаржника, що не були заявлені в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не перевіряє.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07.2021 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя А.Ю. Коротких