Справа № 160/7963/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2021 року м.Дніпросправа № 160/7963/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі № 160/7963/21 (суддя Сліпець Н.Є) за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації міста Мегіон про зобов`язання виплатити за рахунок бюджету Російської Федерації грошову компенсацію,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати Адміністрацію міста Мегіон з рахунку і за рахунок республіканського бюджету Російської Федерації банківським переказом виплатити позивачу грошову компенсацію в українських гривнях за курсом: одна гривня - один рубль на картковий рахунок НОМЕР_1 5002240 гривень, як компенсація вартості трикімнатної квартири в м. Лангепас, вартості житлового вагону в м. Лангепас, вартості неодержаних пільгових автомобілів, судових витрат, та компенсації за втрату здоров`я.

Позовні вимоги позивач обґрунтував наявністю у нього пільг, встановлених Законом України «Про реабілітацію жертв комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991рр».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2021р. відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України, оскільки судом встановлено, що спір між сторонами не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, позивач просить оскаржену ухвалу від 24 травня 2021р. скасувати та прийняти рішення, яким замінити відповідача на Виконавчий комітет Нікопольської міської ради та зобов`язати належного відповідача виплатити йому в рахунок відшкодування шкоди 5002240 гривень за законами Російської Федерації.

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до посилань на наявність у позивача пільг, встановлених Законом України «Про реабілітацію жертв комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991рр» та Законом РРФСР «Про реабілітацію жертв політичних репресій».

Справа розглядається за правилами ст. 311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем заявлена вимога про виплату грошової компенсації, як особі, що має право на пільги, встановлені ч.ч. 4, 5, 6 Закону України «Про реабілітацію жертв комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991рр», без вимоги щодо вирішення публічно-правового спору, проте компетентним судом для вирішення спірних правовідносин є цивільний суд. Також суд звернув увагу позивача, що визначений ним відповідача не є суб`єктом владних повноважень у розумінні вимог п.7 ч.1 ст.4 КАС України.

Колегія суддів, вивчивши позовну заяву та доводи апеляційної скарги позивача, вважає вірними висновки суду першої інстанції, що даний спір не є справою адміністративної юрисдикції.

За приписами частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Тож визначальною ознакою для правильного вирішення спору є суть (зміст, характер) правовідносин, у яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

На цьому наголошувала і Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 263/5125/18, від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц та від 22 серпня 2018 року у справі № 766/10783/16-ц вирішуючи спори, у яких вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, у яких приходила до висновку, що розгляд таких позовних вимог має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України обумовлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пунктів 1, 2 частин першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Тож КАС України визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору і справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Суд першої інстанції, виходячи з характеру спірних правовідносин, вірно вказав про неможливість вирішення позовної заяви ОСОБА_1 за правилами адміністративного судочинства, оскільки його вимоги про виплату грошової компенсації мають вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

За правилами пунктів 8 та 9 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

З огляду на викладене, оскільки спір між позивачем та відповідачем про виплату грошової компенсації не поєднаний в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спір у цій справі не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має розглядатися судами загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Щодо вимог позивача, викладених у апеляційній скарзі про заміну відповідача Адміністрацію міста Мегіон належним відповідачем Виконавчим комітетом Нікопольської міської ради та вирішення спору між сторонами по суті, колегія суддів зазначає, що на стадії оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, вчинення відповідних процесуальних дій судом апеляційної інстанції не можливе.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з правильним застосуванням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі № 160/7963/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак