Справа № 120/1723/21-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/1723/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик В.В.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

13 жовтня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач 02.03.2021 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не звільнення з військової служби ОСОБА_1 .

- зобов`язати Могилів-Подільський прикордонний загін імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі рапорту зареєстрованого 04.02.2021.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 31.05.2021 позов задоволено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем докази (висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №13, виданого 13.01.2021 Комунальним некомерційним підприємством "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня імені Академіка О.І. Ющенка Вінницької обласної ради згідно якого ОСОБА_2 , 1981 року народження, інвалід ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка проживає разом з ОСОБА_1 , потребує постійного стороннього догляду) підтверджували те, що його дружина потребує постійного стороннього догляду, а тому, відповідач протиправно не задовольнив рапорт та не звільнив позивача з військової служби на підпункту "ґ" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що у керівництва Могилів-Подільського прикордоного загону станом на 04.02.2021 були відсутні правові підстави для задоволення рапортів позивача від 22.12.2020 за вих. № 1458 та від 04.02.2021 за вих. № 1748 у зв`язку з ненаданням останнім на розгляд атестаційної комісії прикордонного загону необхідних і достатніх доказів, які б підтверджували наявність сімейних обставин у формі та згідно вимог чинного законодавства - абз. 4 п. ґ) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ., а саме відповідного медичного висновку медико-соціальної експертної комісії з вказівкою про необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною.

Окрім того, позовні вимоги, задоволенні судом щодо зобов`язання прикордонного загону звільнити позивача з військової служби за контрактом взагалі не відповідають вимогам законності та обгрунтованності, оскільки рапорт позивача не відповідає вимогам закону та оскільки звільнення з військової служби військовослужбовців згідно вимог чинного законодавства проводиться на підставі фактичної наявності сімейних обставин, підтверджених документально і наданих на розгляд керівництву військової частини відповідним рапортом а не просто на підставі рапорту.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2021 відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі.

Ухвалою суду від 03.09.2021 справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 13.10.2021.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

13.08.2020 між позивачем та начальником 24 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України укладено контракт про проходження військової служби строком на 1 рік з 17.08.2020 по 16.08.2021.

22.12.2020 на ім`я начальника прикордонного загону надійшов рапорт позивача про звільнення його в запас (у відставку) Збройних Сил України в зв`язку із сімейними обставинами, а саме хворобою дружини. До рапорту додано копію свідоцтва про шлюб та довідку до акту огляду МСЕК.

Рапорт позивача від 22.12.2020 з доданими до нього документами розглянутий на засіданні атестаційної комісії прикордонного загону, що відображено в протоколі № 1 від 12 січня 2021 року, за результатами розгляду якого, надано позивачу можливість подати у визначений термін необхідні для підтвердження підстав для звільнення документи, визначені законодавством.

04.02.2021 позивач повторно звернувся до відповідача з проханням розгляду командуванням прикордонного загону питання щодо звільнення його в запас (у відставку) Збройних Сил України в зв`язку із сімейними обставинами, а саме різким погіршенням стану здоров`я дружини, на підставі підпункту ґ) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»

Рапорт позивача від 04.02.2021 з доданими до нього документами був розглянутий на засіданні атестаційної комісії прикордонного загону, що відображено в протоколі № 5 від 04.02.2021 року, за результатами розгляду якого, та оглядом оригіналу довідки комунального некомерційного підприємства Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. Акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради" від 13.01.2021 №13, надана можливість позивачу подати у визначений термін необхідні для підтвердження підстав для звільнення документи, визначені законодавством (довідка МСЕК з висновком про необхідність постійного стороннього догляду).

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За приписами ч. 6 ст. 2 Закону № 2232-XII до видів військової служби належить, серед іншого, військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2232-XII Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону (ст. 19 Закону № 2232-XII).

Крім того, ст. 26 Закону № 2232-XII визначено порядок та підстави звільнення з військової служби.

Так, ч. 1 цієї статті передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Згідно підпункту "ґ" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах:

2) під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації):

ґ) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

військовослужбовці-жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років;

виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері);

утримання військовослужбовцем повнолітньої дитини віком до 23 років, яка є особою з інвалідністю I чи II групи;

утримання військовослужбовцем дитини з інвалідністю, яка має будь-які види порушень функцій організму III-IV ступеня їх вираження та обмеження життєдіяльності будь-якої категорії II-III ступеня їх вираження відповідно до критеріїв встановлення інвалідності дітям, затверджених Кабінетом Міністрів України, або дитини з інвалідністю, яка має функціональні порушення в організмі та обмеження життєдіяльності, які відповідають критеріям для встановлення I чи II групи інвалідності для повнолітньої особи згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років;

наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;

утримання військовослужбовцем дитини з інвалідністю підгрупи А віком до 18 років.

Водночас Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 затверджено перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, відповідно до якого військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини:

- виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей, що з нею (з ним) проживають, без батька (матері);

- утримання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дочки, сина віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом I чи II групи або продовжує навчання (студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військових навчальних закладів), стажисти вищого навчального закладу) і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги матері (батька)

- укладення шлюбу військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу із громадянкою (громадянином) України, іноземцем або особою без громадянства, що постійно проживає за межами України;

- хвороба військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу або члена його сім`ї, якщо така хвороба згідно з висновком лікарської або лікарсько-експертної комісії перешкоджає військовослужбовцю або особі рядового чи начальницького складу проходити службу в даній місцевості чи проживати в ній членові його сім`ї, у разі відсутності можливості переміщення (переведення) до іншої місцевості;

- необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років;

- наявність у військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу трьох і більше дітей;

- неможливість призначення одного з військовослужбовців, осіб рядового чи начальницького складу, які перебувають у шлюбі, в межах одного населеного пункту (гарнізону) в разі переміщення (переведення) дружини (чоловіка) на нове місце служби до іншого населеного пункту (гарнізону);

- довгострокове відрядження за кордон дружини (чоловіка) військовослужбовця, особи рядового і начальницького складу.

В примітці до вказаного вище переліку визначено, що члени сім`ї військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу - особи, внесені в особову справу військовослужбовця або особи рядового чи начальницького складу: дружина (чоловік), діти, батьки та батьки дружини (чоловіка), які перебувають на його утриманні.

Таким чином, однією з підстав звільнення з військової служби є необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

З матеріалів справи встановлено, що 22.12.2020 та 04.02.2021 позивач звернувся до відповідача із рапортом про звільнення за сімейними обставинами на підставі підпункту "ґ" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме, у зв`язку із необхідністю постійного стороннього догляду за хворою дружиною. На підтвердження того, що його дружина потребує постійної сторонньої допомоги, позивачем надано наступні документи: свідоцтво про шлюб, Довідка до акту МСЕК м. Вінниці від 30.03.2006 серії 2-18 АВ №207441 та оригінал довідки Комунального некомерційного підприємства "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня імені Академіка О.І. Ющенка Вінницької обласної ради від 13.01.2021 №13 для огляду.

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 23.01.2018, виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, підтверджено, що між громадянином України ОСОБА_1 та громадянкою України ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, про що 23.01.2018 складено відповідний актовий запис №144. Прізвище після державної реєстрації шлюбу у чоловіка та дружини " ОСОБА_4 ".

Згідно довідки до Акта огляду МСЕК серії 2-18 АВ № 207441 від 30.03.2006, ОСОБА_3 встановлено другу групу інвалідності безстроково. Рекомендовані заходи по відновленню працездатності "диспансерне спостереження".

Разом з тим, відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №13, виданого 13.01.2021 Комунальним некомерційним підприємством "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня імені Академіка О.І. Ющенка Вінницької обласної ради ОСОБА_2 , 1981 року народження, інвалід ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка проживає разом з ОСОБА_1 , потребує постійного стороннього догляду. Висновок дійсний до 13.07.2021.

При цьому, колегія суддів відхиляє аргументи апелянта, що зазначений висновок лікарської комісії не дає права позивачу на звільнення відповідно до Закону № 2232-XII, оскільки підтверджуючим документом може бути лише висновок медико-соціальної експертної комісії з таких мотивів.

Статтею 1 Закон України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», від 06.10.2005 № 2961-IV (далі - Закон № 2961-IV), медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.

За приписами ч. 3 ст. 8 Закону № 2961-IV, рішення медико-соціальних експертних комісій є обов`язковими для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, реабілітаційними закладами незалежно від типу і форми власності.

Відповідно до п. 1 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення № 1317), це Положення визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Крім того згідно пункту 1-3 Інструкції про порядок надання висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу затвердженої Міністерством охорони здоров`я України 31.07.2013 № 667 (далі - Інструкція №667), висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу (далі - висновок ЛКК) видається лікарською консультативною комісією (далі - ЛКК) закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи реєстрації інваліда.

Склад ЛКК затверджується наказом керівника закладу охорони здоров`я, який надає психіатричну допомогу (психоневрологічного диспансеру, центру, кабінету).

Висновок ЛКК видається протягом одного робочого дня за наявності заяви особи, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу та здійснює за ним постійний сторонній догляд, у довільній формі, а також медичної карти амбулаторного хворого за формою № 025/0, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року № 110, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974 (далі - форма 025/о).

Відповідно п.5 Інструкції №667, підставою для надання висновку ЛКК закладу охорони здоров`я щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом IІ групи внаслідок психічного розладу є постійна (упродовж не менше місяця) наявність в інваліда одного з перелічених видів обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування - здатність до самообслуговування за допомогою інших осіб та нездатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності до самостійного пересування - здатність до самостійного пересування за допомогою інших осіб та нездатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності до орієнтації - здатність до орієнтації в часі і просторі за допомогою інших осіб; обмеження здатності до спілкування - здатність до спілкування за допомогою інших осіб та нездатність до спілкування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності контролювати свою поведінку - здатність частково чи повністю контролювати свою поведінку тільки за допомогою інших осіб. Обмеження життєдіяльності повинні бути зумовлені психічним розладом.

Згідно п. 6 Інструкції 667, висновок ЛКК видається строком на 6 місяців.

Пункт 8 Інструкції 667 визначає, що висновок ЛКК надається особі, що звернулась із заявою, згідно з формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31 липня 2013 року № 667, за підписами членів ЛКК, завіреними печаткою закладу охорони здоров`я, у структурі якого перебуває ЛКК.

Отже, висновок щодо необхідності постійного стороннього догляду, за особою якій вже було встановлено інвалідність, внаслідок психічного розладу, видається лікарською комісією медичного закладу, а тому зазначений документ в силу Закону № 2232-XII може бути підставою для звільнення позивача з військової служби.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність в п. п. "ґ" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII, посилання на такий підтверджуючий документ, як висновок ЛКК щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, за наявності у позивача такого (висновку ЛКК), не може позбавити позивача права на звільнення з військової служби відповідно до цього підпункту, з метою забезпечення догляду хворої дружини.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє посилання відповідача викладені в апеляційній скарзі щодо помилковості врахування судом першої інстанції постанови ВС від 15.11.2019 у справі № П/811/1375/16, оскільки у зазначені постанові судом зроблено висновок щодо підстав звільнення з військової служби відповідно до Закону № 2232-XII, що і враховано судом першої інстанції.

Отже, відповідачем протиправно не прийнято рішення про звільнення позивача з військової служби на підставі п. п. "ґ" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.