Справа № 340/4660/20
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/4660/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач-1: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. В. Чміленка, 41, )

відповідач-2: Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. В. Чміленка, 41, )

про визнання протиправними дій (бездіяльності), скасування наказу про звільнення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (надалі - УМВС України в Кіровоградській області), Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (надалі - ГУ НП в Кіровоградській області) про визнання протиправними дій (бездіяльності), скасування наказу про звільнення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що з 1995 року вона проходила службу в органах внутрішніх справ. Наказом УМВС України в Кіровоградській області №383о/с від 06.11.2015 року її звільнено у запас через скорочення штатів. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року у справі №П/811/3349/15 вказаний наказ скасовано та поновлено її на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області з 06.11.2015 року, визнано протиправними дії відповідачів щодо неправомірної відмови у прийнятті її на службу до Національної поліції, зобов`язано нарахувати та виплатити їй грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 року по 25.01.2019 року у розмірі 116 440, 61 грн. На виконання цього судового рішення УМВС України в Кіровоградській області поновило її на вказаній посаді, проте наказом №6 о/с від 04.06.2019 року повторно звільнило з цієї посади через скорочення штатів. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 року в адміністративній справі №340/1610/19 вказаний наказ визнано протиправним та скасовано. На виконання цього судового рішення УМВС України в Кіровоградській області поновило її на вказаній посаді, проте наказом №7 о/с від 16.09.2020 року втретє звільнило з цієї посади з тієї ж підстави. Позивачка стверджує про незаконність свого звільнення, посилаючись на те, що відповідачі всупереч судовим рішенням не пропонували їй посад в підрозділах поліції та не забезпечили її працевлаштування в порядку переведення на службу в Національній поліції. Крім того, у спірному наказі УМВС України в Кіровоградській області №7о/с від 16.09.2020 року неправильно визначено вислугу років - 20 років 2 місяці 21 день, тоді як станом на 06.11.2015 року ця вислуга вже складала 20 років 3 місяці 1 день і до неї додатково має бути врахований період вимушеного прогулу, що загалом за розрахунками позивачки складає 25 років 1 місяць 11 днів. Також позивачка вказує, що після поновлення на посаді з 26.01.2019 року їй не виплачувалося грошове забезпечення, а відповідно до статті 235 КЗпП України вона має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З цих підстав позивачка просить суд:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) УМВС України в Кіровоградській області, ГУНП в Кіровоградській області щодо неправомірності її звільнення з органів внутрішніх справ;

- визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Кіровоградській області №7о/с від 16.09.2020 року в частині звільнення її із займаної посади у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (через скорочення штатів);

- визнати протиправними дії (бездіяльність) УМВС в Кіровоградській області, ГУНП в Кіровоградській області щодо не пропонування їй посад як працівнику середнього начальницького складу органів внутрішніх справ відповідно до пункту 9 Розділу IX "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію";

- зобов`язати УМВС України в Кіровоградській області зарахувати час вимушеного прогулу період з 06.11.2015 року по день постановлення рішення по справі до вислуги років стажу служби в органах внутрішніх справ, провести перерахунок вислуги років та видати наказ по УМВС України в Кіровоградській області про зарахування її стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років в органах внутрішніх справ;

- стягнути з УМВС України в Кіровоградській області (в особі ліквідаційної комісії) на її користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, що стався з його вини, з 26.01.2019 по день прийняття рішення по справі: на підставі частини третьої статті 235 КЗпП України та пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та згідно постанови Верховного Суду у аналогічній адміністративній справі №807/176/17 (адміністративне провадження №К/9901/52290/18), без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів, розрахунок провести помісячно.

Ухвалою судді від 13.11.2020 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі за цим позовом та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні.

Відповідач-1 - УМВС України в Кіровоградській області - подав відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що на виконання судових рішень за позовами ОСОБА_1 було скасовано накази про її звільнення та поінформовано її про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням штатів, оскільки відповідно до наказу МВС України №1388 від 06.11.2015 року усі штатні посади скорочено, а Гайворонський РВ УМВС України в Кіровоградській області з 05.02.2019 року ліквідований. ГУНП у Кіровоградській області розглядалася кандидатура ОСОБА_1 для зайняття посади в органах поліції та прийнято рішення про невідповідність її вимогам до поліцейських. УМВС України в Кіровоградській області з метою працевлаштування позивачки направило їй список вакантних посад по Кіровоградській області та запросило для оформлення документів на 31.08.2020 року. Оскільки позивачка не прибула до УМВС України в Кіровоградській області, тому було видано наказ №7о/с від 16.09.2020 року про її звільнення із займаної посади. Відповідач-1 стверджує, що у нього відсутні повноваження пропонувати позивачці посади відповідно до пункту 9 розділу XІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", а у зв`язку з ліквідацію органів міліції відсутня можливість подальшого використання позивачки на службі в органах внутрішніх справ. Вказує, що відповідно до службового листа Департаменту персоналу МВС України №31051/22-2020 від 16.09.2020 року "Про оголошення вислуги років працівникам міліції, поновленим на службі в органах внутрішніх справ за рішеннями судів, при звільненні їх зі служби" поновлений після 07.11.2015 року працівник міліції на неіснуючій посаді не проходив та не міг проходити службу як особа начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також не міг виконувати службові обов`язки за посадою, оскільки після 07.05.2015 року Закон України "Про міліцію" втратив чинність, а посади в територіальних органах скорочені. Посилаючись на ці обставини, відповідач-1 заперечує проти позовних вимог про зарахування часу вимушеного прогулу до вислуги років та про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Від відповідача-2 - ГУ НП в Кіровоградській області - надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що на виконання судових рішень в адміністративній справі №П/811/3349/15, якими зобов`язано ГУ НП у Кіровоградській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" та видати відповідний наказ з цього приводу, у травні 2020 року витребувано від УМВС України в Кіровоградській області особову справу позивачки та створено відповідну комісію. Цією комісію прийнято рішення про невідповідність ОСОБА_1 вимогам до поліцейських, а ГУ НП у Кіровоградській області видано наказ №345 від 02.07.2020 року, згідно з яким ОСОБА_1 відмовлено у зайнятті посади. Законність цих рішень була предметом спору в адміністративній справі №340/3007/20, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 року у якій у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Доводячи правомірність дій відповідача-2 у спірних правовідносинах, його представник просив суд у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 03.02.2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

У ході судового розгляду справи представники сторін подали заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідно до частини 3 статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши справу в порядку письмового провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 з 05.08.1995 року прийнята на службу в органи внутрішніх справ, з 25.02.2015 року займала посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області, маючи спеціальне звання "капітан міліції". (а.с. 212 - 218, т.1)

Наказом УМВС України в Кіровоградській області №383о/с від 06.11.2015 року "По особовому складу" згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 , дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Гайвронського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області. (а.с. 12, т.1)

Не погоджуючись зі своїм звільненням, позивачка у листопаді 2015 року звернулася до суду з позовом про скасування цього наказу та поновлення на роботі.

Справа в судах розглядалася неодноразово.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року у справі №П/811/3349/15, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.07.2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено. (а.с. 13 - 17, т.1) Цими судовими рішеннями:

- визнано протиправними дії (бездіяльність) УМВС України в Кіровоградській області, ГУНП в Кіровоградській області та Гайворонського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області щодо неправомірності звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ;

- визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Кіровоградській області №383 о/с від 06.11.2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 з 06.11.2015 року із займаної посади у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (через скорочення штатів);

- зобов`язано поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції громадської безпеки Гайворонського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області з 06.11.2015 року;

- зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу з 06.11.2015 року по 25.01.2019 року в розмірі 116 440, 60 грн.;

- визнано протиправними дії (бездіяльність) УМВС України в Кіровоградській області, ГУНП в Кіровоградській області та Гайворонського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області щодо неправомірної відмови у прийнятті ОСОБА_1 на службу до Національної поліції;

- зобов`язано УМВС України в Кіровоградській області розглянути рапорт, поданий ОСОБА_1 06.11.2015 року, про звільнення за п. 64 "з" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації);

- зобов`язано ГУ НП у Кіровоградській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" та видати відповідний наказ з цього приводу;

- стягнуто з УМВС України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000 грн.;

- допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції громадської безпеки Гайворонського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області та стягнення заробітної плати у межах грошового забезпечення, без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів за один місяць.

На виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року у справі №П/811/3349/15 в частині, допущеній до негайного виконання, УМВС України в Кіровоградській області видало наказ №3о/с від 15.02.2019 року, яким скасовано пункт наказу УМВС України в Кіровоградській області від 06.11.2015 року №383 о/с дск "По особовому складу" у частині звільнення з органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1 , дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області та поновлено її на цій же посаді. (а.с. 13, т.2)

Листом №К-17/01/15-19 від 06.03.2019 року ГУНП в Кіровоградській області відмовило ОСОБА_1 у виконанні рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року у зв`язку з його оскарженням та запропонувало їй прийняти участь у конкурсі на заміщення вакантних посад поліцейських відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" на загальних засадах.

Наказом УМВС України в Кіровоградській області №6 о/с від 04.06.2019 року "По особовому складу" згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено з 04.06.2019 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 , дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Гайвронського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області. (а.с. 24, т.1)

Не погоджуючись з такими діями відповідачів та своїм звільненням, ОСОБА_1 у червні 2019 року звернулася до суду з відповідним позовом до УМВС України в Кіровоградській області, ГУНП в Кіровоградській області, Гайворонського відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року у справі №340/1610/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Проте постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 року у справі №340/1610/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 вказане судове рішення скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково (а.с. 18 - 23, т.1):

- визнано протиправними дії (бездіяльність) УМВС України в Кіровоградській області щодо неправомірності звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ;

- визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Кіровоградській області №6 о/с від 04.06.2019 року в частині звільнення ОСОБА_1 з 04.06.2019 року із займаної посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області у запас Збройних Сил за п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (через скорочення штатів);

- визнано протиправними дії (бездіяльність) УМВС України в Кіровоградській області, ГУ НП в Кіровоградській області щодо неправомірного застосування щодо ОСОБА_1 - працівника середнього начальницького складу органів внутрішніх справ - положення ст.52 Закону України "Про Національну поліцію" в частині проходження конкурсу на загальних засадах для осіб, які вперше приймаються на службу в поліцію з призначенням на посади молодшого складу поліції;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання цієї постанови УМВС України в Кіровоградській області видано наказ №2о/с від 22.05.2020 року "Про скасування наказу УМВС України в Кіровоградській області від 04.06.2019 №6о/с", яким скасовано наказ УМВС України в Кіровоградській області від 04.06.2019 №6о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з 04.06.2019 року із займаної посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області у запас Збройних Сил за п.64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (через скорочення штатів). (а.с. 122, т.1)

Тоді ж позивачку листом УМВС України в Кіровоградській області №1274/05/15-20 від 22.05.2020 року повідомлено про наступне звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів). (а.с. 121, т.1)

У червні 2020 року ОСОБА_1 направила до УМВС України в Кіровоградській області та ГУ НП в Кіровоградській області рапорти від 15.06.2020 року, у яких просила виконати рішення судів в адміністративних справах №П811/3349/15 та №340/1610/19 в частині розгляду її рапорту від 06.11.2015 року та розгляду її кандидатури для зайняття посади в поліції. (а.с. 19, 20, т.2)

ГУ НП у Кіровоградській області з метою виконання судових рішень в адміністративній справі №П/811/3349/15 у травні 2020 року витребувало в УМВС України в Кіровоградській області особову справу ОСОБА_1 для розгляду її кандидатури для зайняття посади відповідно до пункту 9 розділу XІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію". (а.с. 77, т.1)

Наказом ГУ НП в Кіровоградській області №310 від 17.06.2020 року створено комісію з розгляду кандидатури ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 розділу XІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію". Вказаним наказом визначений персональний склад комісії, організаційні питання, порядок проведення, місце та час розгляду кандидатури ОСОБА_1 (а.с. 80 - 84, т1)

Відповідно до протоколу засідання комісії ГУ НП в Кіровоградській області №1689/15-2020 від 01.07.2020 року комісією прийнято рішення про невідповідність ОСОБА_1 вимогам до кандидатів на службу в поліції та відмовлено у зайнятті посади у відповідності до пункту 9 розділу XІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" (а.с. 96 - 100, т.1)

На цій підставі ГУ НП в Кіровоградській області видано наказ №345 від 02.07.2020 року "Про результати розгляду кандидатури ОСОБА_1 для зайняття посади відповідно до п. 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", яким ОСОБА_1 відмовлено у зайнятті посади у відповідності до пункту 9 Розділу XІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", а особову справу направлено до УМВС України в Кіровоградській області. (а.с. 101, 102, т.1)

УМВС України в Кіровоградській області листом №1758/05/15-20 від 06.07.2020 року знову повідомило ОСОБА_1 про можливе звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до пункту 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, через скорочення штатів УМВС України в Кіровоградській області, ліквідацію Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області та через неприйняття на службу до поліції. (а.с. 133, т.1)

Листом №2267/05/15-20 від 26.08.2020 року УМВС України в Кіровоградській області надіслало позивачці інформацію щодо її можливого працевлаштування, отриману від Кіровоградського обласного центру зайнятості, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області, ДУ "ТМО МВС України по Кіровоградській області", та запропонувало ОСОБА_1 прибути УМВС України в Кіровоградській області на 31.08.2020 року. (а.с. 150, т.1)

Згодом УМВС України в Кіровоградській області видано наказ №7о/с від 16.09.2020 року "По особовому складу", яким згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено з 16.09.2020 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 , дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Гайворонського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років складає 20 років 2 місяці 21 день. (а.с. 33, т.1)

Копія цього наказу направлена позивачці листом №2472/05/15-2020 від 16.09.2020 року, у якому повідомлено про необхідність отримання трудової книжки. (а.с. 154, т.1)

Не погоджуючись з цим наказом, позивачка у жовтні 2020 року звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що спірні правовідносини виникли з приводу звільнення позивачки з органів внутрішніх справ у зв`язку з ліквідацією територіальних органів Міністерства внутрішніх справ та неприйняттям її на службу в поліції.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про міліцію" міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Вона складається з підрозділів: кримінальної міліції; міліції громадської безпеки; державної автомобільної інспекції; міліції охорони; судової міліції; спеціальної міліції; внутрішньої безпеки; особливого призначення. Загальну структуру та чисельність Міністерства внутрішніх справ України затверджує Верховна Рада України. Структуру міліції затверджує Міністр внутрішніх справ України. У своїй діяльності міліція підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України.

Згідно зі статтями 16, 18 Закону України "Про міліцію" особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (надалі - Положення №114), особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): г) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі; з) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації.

Згідно з пунктом 70 Положення №114 звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу в запас і відставку провадиться: до полковника міліції, полковника внутрішньої служби включно - начальниками головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі і рівними їм начальниками, яким таке право надано Міністром внутрішніх справ.

2 липня 2017 року був прийнятий Закон України "Про Національну поліцію", який був опублікований 6 серпня 2015 року у газеті "Голос України".

Закон України "Про Національну поліцію" набрав чинності 07.11.2015 року, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування (тобто з 07.08.2015 року); 2) частини сьомої статті 15 та частини п`ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Цим Законом визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про міліцію".

Відповідно до статті Закон України "Про Національну поліцію" Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно зі статтею 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 47 частини 1 статті 48 Закону України "Про Національну поліцію" призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції наведені у статті 49 Закону України "Про Національну поліцію", якою передбачено, що на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної".

Вимоги щодо рівня фізичної підготовки для поліцейських та кандидатів, які вступають на службу в поліції, затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров`я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи які: 1) відмовляються від взяття на себе зобов`язань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом; 2) особи, які звільнені або мали бути звільнені з посад на підставі Закону України "Про очищення влади".

Згідно зі статтею 50 Закону України "Про Національну поліцію" громадяни України, які виявили бажання вступити на службу в поліції, з метою визначення стану їхнього здоров`я зобов`язані пройти медичні обстеження, а також перевірку рівня фізичної підготовки, психофізіологічне обстеження, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності в порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ України.

Громадяни України, які виявили бажання вступити на службу в поліції, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі.

Відповідно до порядку, встановленого законом, щодо осіб, які претендують на службу в поліції, проводиться спеціальна перевірка, порядок проведення якої визначається законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 56 Закону України "Про Національну поліцію" на вакантну посаду поліцейського призначається переможець конкурсу в разі його проведення.

Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Пунктом 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до пункту 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Пунктом 11 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Згідно з пунктами 12, 13 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до схеми співвідношення спеціальних звань, наведеної у цій нормі.

Працівникам міліції, які перейшли на службу до поліції, стаж вислуги в спеціальних званнях міліції зараховується до стажу вислуги для присвоєння чергових спеціальних звань поліції.

Верховний Суд у постановах від 25.04.2019 року у справі №803/3850/15, від 15.05.2019 року у справі №826/1584/16, від 24.09.2019 року у справі №520/8684/18, від 29.04.2021 року у справі №826/7865/18, від 24.06.2021 року у справі №805/359/16-а сформулював правову позицію щодо застосування норм розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" у разі звільнення працівників міліції через скорочення штатів у процесі реформування органів внутрішніх справ у органи поліції у зв`язку із набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до цієї правової позиції працівнику міліції, який виявив бажання проходити службу в поліції, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону, гарантоване право бути прийнятим на службу до поліції за умови його відповідності вимогам до поліцейських та надання згоди на призначення на дану посаду, або у разі успішного проходження конкурсу. Проте, надання згоди працівником міліції на призначення на посаду в органі поліції неможливе без її обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад в даному органі. Тобто, наданню згоди повинна була передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, а саме - ініціатива керівництва, оскільки згода особи, по своїй суті, є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком такої згоди є призначення особи на посаду у відповідності до узгодженої пропозиції. Отже, особа, попереджена про звільнення внаслідок скорочення штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу, і своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на ініціативу керівництва. Така ініціатива є обов`язковою, оскільки без неї не може бути встановлено наявність чи відсутність можливості подальшого використання особи на службі відповідно до підпункту "г" пункту 64 Положення №114. Стосовно другого з наведених вище випадків - то необхідна ініціатива особи щодо участі в конкурсі. Спосіб виявлення такої ініціативи визначається порядком проведення конкурсу та може мати форму письмової заяви (рапорту). Таким чином, лише в разі, якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття посад і не подала заяви (рапорту) про участь в конкурсі на зайняття посад, виникають підстави для застосування пункту 10 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" і звільнення особи за скороченням штатів.

Судом установлено, що на момент прийняття та опублікування Закону України "Про Національну поліцію" позивачка проходила службу в органах внутрішніх справ в Гайворонському районному відділі УМВС України в Кіровоградській області - територіальному органі МВС - на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки.

З 07.11.2015 року Закон України "Про міліцію" втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №730 від 16.09.2015 року "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ", якою утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1, зокрема Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, та ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2, зокрема Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області та Гайворонський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області.

Наказом МВС України №1388 від 06.11.2015 року "Про організаційно-штатні питання" усі штати УМВС України в Кіровоградській області скасовані, а усі посади - скорочено. (а.с. 14 - 15, т.2)

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ГУНП в Кіровоградській області зареєстроване як юридична особа 07.11.2015 року. УМВС України в Кіровоградській області з 06.11.2015 року перебуває у стані припинення юридичної особи, від його імені діє ліквідаційна комісія. Гайворонський районний відділ УМВС України в Кіровоградській області з 06.11.2015 року перебував у стані припинення юридичної особи, а 05.02.2019 року проведена державна реєстрація припинення цієї юридичної особи.

У постанові від 22.10.2020 року у справі № 520/5147/19 Верховний Суд вказав, що ліквідація УМВС з одночасним створенням іншого органу - ГУ НП, який буде виконувати повноваження (завдання) органу, що ліквідується, передбачає зобов`язання роботодавця (держави) вжити заходів щодо працевлаштування працівників ліквідованого у такий спосіб органу. Отже, ГУ НП, з огляду на свій правовий статус, завдання і обсяг повноважень, по суті, є правонаступником УМВС.

Аналогічна правова позиція щодо передачі функцій ліквідованих управлінь МВС України до відповідних управлінь Національної поліції неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 23.05.2018 року у справі №П/811/3414/15, від 25.06.2020 року у справі №420/6852/18 від 06.08.2020 року у справі №821/3865/15-а.

Судом установлено, що позивачка після опублікування Закону України "Про Національну поліцію" виявляла бажання проходити подальшу службу в органах поліції, що відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" є підставою для прийняття її на службу до поліції, за умови, що вона відповідає передбаченим цим Законом вимогам.

Наказом УМВС України в Кіровоградській області №383 о/с від 06.11.2015 року позивачку було звільнено з органів внутрішніх справ та у подальшому поновлено з цієї дати на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області на підставі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року у справі №П/811/3349/15.

Згодом наказом УМВС України в Кіровоградській області №6 о/с від 04.06.2019 року позивачку знову було звільнено з органів внутрішніх справ через скорочення штатів.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 року у справі №340/1610/19 цей наказ в частині звільнення ОСОБА_1 з 04.06.2019 року з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області визнано протиправним та скасовано.

Судовими рішеннями у цих справах встановлено порушення порядку процедури звільнення позивачки зі служби в органах внутрішніх справ за пунктом 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", пунктом 64 "г" Положення №114.

Бездіяльність відповідачів щодо нерозгляду кандидатури ОСОБА_1 для зайняття вакантних посад відповідно до вимог пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" була предметом спору в адміністративній справі №П/811/3349/15, судовими рішеннями у якій:

- зобов`язано УМВС України в Кіровоградській області розглянути рапорт, поданий ОСОБА_1 06.11.2015 року, про звільнення за п. 64 "з" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації);

- зобов`язано ГУНП у Кіровоградській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" та видати відповідний наказ з цього приводу.

Виконавчий лист №П/811/3349/15 про зобов`язання УМВС України в Кіровоградській області вчинити відповідні дії за цим судовим рішенням примусово виконувався у виконавчому провадженні ВП №622299433, яке було відкрито 10.06.2020 року та закінчено 22.06.2020 року у зв`язку з виконанням його боржником в повному обсязі. (а.с. 125 - 130, т.1)

ГУНП в Кіровоградській області, виконуючи зобов`язання, покладене на нього судовими рішеннями у справі №П/811/3349/15, у червні - липні 2020 року вчинило відповідні дії, за наслідками чого дійшло до висновку про відмову ОСОБА_1 у зайнятті посади, оформивши його протоколом №1689/15-2020 від 01.07.2020 року та наказом №345 від 02.07.2020 року.

Прийняття відповідачем-2 цього наказу стало підставою для висновків відповідача-1 про відсутність можливості подальшого використання ОСОБА_1 на службі та для прийняття спірного наказу №7о/с від 16.09.2020 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", пункту 64 "г" Положення №114.

Між тим, відповідачами не надано доказів того, що звільненню позивачки на підставі цього наказу передувала пропозиція зайняти посади поліцейського (рівнозначні, вищі або нижчі щодо посади, яку позивачка обіймала під час проходження служби в міліції) у будь-якому органі (закладі, установі) поліції та відмова ОСОБА_1 у зайнятті запропонованих їй посад у поліції, як того вимагають пункти 9, 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію".

Доводячи правомірність своїх дій, відповідачі посилаються на судові рішення в адміністративній справі №340/3007/20, якими відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУ НП у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Кіровоградській області №345 від 02.07.2020 року "Про результати розгляду кандидатури ОСОБА_1 для зайняття посади відповідно до п.9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію". (а.с. 185 - 191, т.1, а.с. 22 - 25, т.2)

Згідно з частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судовими рішеннями у справі №340/3007/20 встановлені обставини, які свідчать, що ГУ НП в Кіровоградській області на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року у справі №П/811/3349/15 проводився розгляд кандидатури ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", за наслідками якого відповідач-2 відмовив у зайнятті посади, пославшись на професійні та особисті якості, а також результати узагальненого психологічного супроводу проходження служби в ОВС.

Суд зазначає, що такі дії та рішення вчинені відповідачем - 2 на виконання рішення суду, проте не спростовують обов`язок відповідачів розглянути можливість використання на службі в поліції позивачки як працівника міліції, посада якого скорочена, перед звільненням її з органів внутрішніх справ відповідно до пункту 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" та запропонувати їй перед цим посади поліцейського.

Суд наголошує, що відповідач-1 перед застосуванням щодо позивачки пункту 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" мав забезпечити дотримання процедури звільнення з органів внутрішніх справ через скорочення штатів, з урахуванням її права бути прийнятою на службу до поліції шляхом подання заяви (рапорту) про надання згоди на призначення на запропоновану посаду, який має бути вирішений відповідним територіальним органом Національної поліції, або у разі успішного проходження конкурсу.

Доказів невідповідності ОСОБА_1 вимогам, що ставляться до поліцейського, передбаченим статтею 49 Закону України "Про Національну поліцію", відповідачами суду не надано.

Перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" прямо передбачають право працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, бути прийнятими на службу до поліції на запропоновані посади шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції; звільненню підлягають виключно ті працівники міліції, які після пропонування нових посад відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції на запропоновані посади.

Верховний Суд постанові від 25.06.2020 року у справі №420/6852/18 звертав увагу, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Тож суд прийшов до висновку, що ефективного поновлення в правах позивачки після визнання протиправними двох попередніх звільнень зі служби в органах внутрішніх справ не відбулося, третє звільнення ОСОБА_1 знову проведено з порушенням процедури, унормованої розділом XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", а спірний наказ №7о/с від 16.09.2020 року "По особовому складу", яким оформлено це звільнення, виданий безпідставно.

Відтак, позов у частині вимог про визнання цього наказу протиправним та скасування слід задовольнити.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій (бездіяльності) УМВС України в Кіровоградській області щодо неправомірності звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ та про визнання протиправними дій (бездіяльності) УМВС в Кіровоградській області, ГУ НП в Кіровоградській області щодо не пропонування посад як працівнику середнього начальницького складу органів внутрішніх справ відповідно до пункту 9 розділу XІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" вирішені шляхом визнання протиправним та скасування наказу №7о/с від 16.09.2020 року "По особовому складу" та окремого вирішення не потребують, тож у задоволенні позову у цій частині вимог суд відмовляє.

Відповідно до частини 6 статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Положеннями спеціального законодавства, а саме нормами Закону України "Про міліцію", "Про Національну поліцію", не врегульовано процедури поновлення на посаді працівників органів внутрішніх справ (міліції) у разі їх незаконного звільнення.

Тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми КЗпП України.

Згідно з частинами 1, 2, 7 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Статтею 240-1 КЗпП України передбачено, що у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації, передбачені статтею 49-3 цього Кодексу для вивільнюваних працівників, а його зайнятість забезпечується відповідно до Закону України "Про зайнятість населення".

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 01.08.2018 року у справі №826/16311/16, від 31.03.2020 року у справі №266/4208/16-а, закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а відтак, встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

У ході розгляду справи суд установив, що позивачку незаконно звільнено з роботи з 16.09.2020 року. Відповідно до записів у трудовій книжці цей день був останнім днем її роботи (а.с.18, т.2). Тож позивачку слід поновити на роботі з 17.09.2020 року.

За правилами статті 235 КЗпП України позивачка як незаконно звільнений працівник повинна бути поновлена саме на посаді, яку займала до звільнення, тобто на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області.

Та обставина, що Гайворонський РВ УМВС України в Кіровоградській області припинений як юридична особа не є перешкодою для поновлення позивачки, оскільки роботодавцем ОСОБА_1 у розумінні КЗпП України, зобов`язаним виконати рішення суду в частині поновлення на роботі, є УМВС України в Кіровоградській області, який наразі не ліквідовано.

Відповідно до статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 245 КАС України передбачені повноваження суду при вирішенні справи.

Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд зазначає, що відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" питання проходження служби працівниками міліції, які звільняються у зв`язку зі скороченням штатів та ліквідацією територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, у разі, якщо вони виявили бажання проходити службу в поліції, мають вирішуватися шляхом їх прийняття у новостворені органи Національної поліції.

З рапортів ОСОБА_1 від 05.06.2020 року, адресованих відповідачам, вбачається, що позивачка на час виникнення спірних правовідносин мала намір працювати в поліції, просила перевести її у встановленому порядку до поліції та запропонувати їй вакантні посади в органах поліції, зокрема у Гайворонському відділі поліції ГУ НП в Кіровоградській області. (а.с. 19, 20, т.2)

Як установив суд, перед звільненнями позивачки у зв`язку зі скороченням штату на підставі пункту 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", які відбулися на підставі наказів №383 о/с від 06.11.2015 року, №6 о/с від 04.06.2019 року, №7о/с від 16.09.2020 року, жодного разу їй не були запропоновані будь-які посади поліцейського в органах поліції.

З огляду на те, що пропонування позивачці посад в органах поліції випливає з обов`язку відповідача-1 вирішити питання щодо можливості її подальшого використання на службі, а також те, що позивачку неодноразово було незаконно звільнено і раніше обраний судами спосіб захисту її прав виявився неефективним, тому суд, керуючись повноваженнями, наданими статтею 9, частинами 3, 4 статті 245 КАС України, вважає за доцільне для відновлення порушених трудових прав позивачки, з метою вирішення питання щодо подальшого проходження нею служби, зобов`язати відповідача-2 запропонувати їй посади поліцейського на виконання вимог пункту 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію".

Такий спосіб захисту прав у спірних правовідносинах відповідає позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах, яка наведена у постанові Верховного Суду від 22.10.2020 року у справі № 520/5147/19.

Вирішуючи спір в частині вимог про стягнення на користь позивачки з УМВС України в Кіровоградській області грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 26.01.2019 року по день винесення рішення по справі, суд прийшов до таких висновків.

Статтею 235 КЗпП України унормовані правила поновлення на роботі, зміни формулювання причин звільнення, оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи:

У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. (частина 1)

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. (частина 2)

У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. (частина 3)

У разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. (частина 5)

Таким чином, статтею 235 КЗпП України передбачено, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у випадках: звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу; у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству; у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини власника або уповноваженого ним органу.

Отже, вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримка видачі копії наказу (розпорядження) при звільненні) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі чи визнання судом факту того, що неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню працівника.

Крім того, виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника (стаття 236 КЗпП України) та у разі неможливості поновлення працівника на роботі внаслідок припинення діяльності підприємства, установи, організації (стаття 240-1 КЗпП України).

Згідно з пунктом 24 Положення №114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Як встановлено в ході розгляду справи, ОСОБА_1 наказом УМВС України в Кіровоградській області №3о/с від 15.02.2019 року на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року у справі №П/811/3349/15 поновлена на посаді з 06.11.2015 року.

Проте вже 04.06.2019 року відповідачем-1 видано наказ №6 о/с від 04.06.2019 року про її звільнення із займаної посади.

Період вимушеного прогулу, пов`язаний з незаконним звільненням з 06.11.2015 року по 25.01.2019 року, у сумі 116440, 61 грн. оплачений відповідачем-1 на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року у справі №П/811/3349/15. (а.с. 224, т.1)

Таким чином, у період з 26.01.2019 року по 04.06.2019 року позивачка перебувала на посаді, на яку була поновлена рішенням суду та наказом УМВС України в Кіровоградській області №3 о/с від 15.02.2019 року. Грошове забезпечення як працівнику органів внутрішніх справ у цей період позивачці не нараховувалося та не виплачувалося у зв`язку з втратою чинності Законом України "Про міліцію", постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", та наказом МВС України від 31.10.2007 року №499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", якими визначалися порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Позивачка не заявляє вимог про стягнення на її користь грошового забезпечення за період проходження нею служби на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Гайворонського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області з 26.01.2019 року після поновлення її на роботі рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року у справі №П/811/3349/15 та наказом УМВС України в Кіровоградській області №3 о/с від 15.02.2019 року.

Натомість ОСОБА_1 у своєму позові просить суд стягнути з УМВС України в Кіровоградській області на її користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, що стався з вини відповідача, з 26.01.2019 року по день прийняття рішення у цій справі, на підставі частини 3 статті 235 КЗпП України та пункту 24 Положення №114.

Після свого другого звільнення за наказом УМВС України в Кіровоградській області №6 о/с від 04.06.2019 року позивачка ініціювала вирішення спору про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зумовленого незаконним звільненням на підставі цього наказу.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 року у справі №340/1610/19 визнано протиправними дії (бездіяльність) УМВС України в Кіровоградській області щодо неправомірності звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, а також визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Кіровоградській області №6 о/с від 04.06.2019 року в частині звільнення ОСОБА_1 . Воднораз цим судовим рішенням відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з ГУ НП в Кіровоградський області.

На виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 року у справі №340/1610/19 відповідачем-1 видано наказ №22 о/с від 22.05.2020 року "Про скасування наказу УМВС України в Кіровоградській області від 04.06.2019 №6 о/с". Хоча наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді не видавався, проте відповідач-1 після видання наказу №22 о/с від 22.05.2020 року вважав ОСОБА_1 працівником органів внутрішніх справ (міліції), про що свідчать його подальші дії та рішення щодо її звільнення з органів внутрішніх справ, яке відбулося на підставі спірного наказу №7 о/с від 16.09.2020 року, ведення у цей період особової справи ОСОБА_1 та послужного списку, зберігання протягом цього періоду трудової книжки позивачки в УМВС України в Кіровоградській області.

Відтак, період з 05.06.2019 року по 21.05.2020 року слід визнати вимушеним прогулом ОСОБА_1 , пов`язаним з її незаконним звільненням, а з 22.05.2020 року відносини публічної служби між позивачкою та відповідачем-1 були фактично відновлені та знову припинені у день видання спірного наказу №7 о/с від 16.09.2020 року.

Питання щодо стягнення з УМВС України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, пов`язаного з незаконним звільненням на підставі наказу УМВС України в Кіровоградській області №6 о/с від 04.06.2019 року, у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 року у справі №340/1610/19 не вирішувалося. Законодавство України не містить застережень щодо неможливості звернення особи до суду з вимогами про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу окремо від позову про поновлення його на службі. Тож вимушений прогул позивачки за період з 05.06.2019 року по 21.05.2020 року має бути їй компенсований роботодавцем за середнім заробітком.

Суд вважає, що періоди з 26.01.2019 року по 04.06.2019 року та з 22.05.2020 року по 16.09.2020 року не є часом вимушеного прогулу, а є періодом проходження служби в органах внутрішніх справ.

З аналізу норм статті 43 Конституції України та статей 97, 98, 115 КЗпП України вбачається, що кожна особа має право на своєчасне одержання винагороди за працю.

У даному випадку особа, щодо якої допущено порушення у вигляді затримки у виплаті заробітної плати, не позбавлена можливості звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у вигляді стягнення заробітної плати.

Такий висновок відповідає правовій позиції, наведеній у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі №808/955/17 у подібних правовідносинах.

З огляду на те, що відповідач-1 незаконно звільнив позивачку 16.09.2020 року, тому суд, поновлюючи у цій справі позивачку на роботі з 17.09.2020 року, на підставі частини 2 статті 235 КЗпП України, одночасно приймає рішення про стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17.09.2020 року по 13.10.2021 року. Справа про поновлення на роботі розглядалася більше одного року не з вини працівника, тому підстави для обмеження виплати середнього заробітку з час вимушеного прогулу, передбачені цією статтею, відсутні.

Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (надалі - Порядок №100), який поширюється на підприємства, установи і організації незалежно від форми власності та застосовується зокрема у випадках вимушеного прогулу.

Відповідно до абзаців 1, 3, 4, 6, 7 пункту 2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку.

Абзацами 3 - 5 пункту 4 Порядку №100 передбачено, що якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційно до умов укладеного трудового договору.

Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.

Згідно з пунктом 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.

Вимушені прогули позивачки, оплата яких є предметом спору у цій справі, пов`язані з її незаконними звільненнями на підставі наказів УМВС України в Кіровоградській області №6 о/с від 04.06.2019 року (друге звільнення), №7 о/с від 16.09.2020 року (третє звільнення).

Відтак, відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 середня заробітна плата повинна обчислюватися виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували цим звільненням, а саме за квітень - травень 2019 року та липень - серпень 2020 року.

Суд установив, що у ці періоди позивачка фактично не працювала та грошове забезпечення як працівник органів внутрішніх справ не отримувала.

Тому суд вважає, що для визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу застосуванню підлягають положення пункту 4 Порядку №100, до яких відсилають положення пункту 2 Порядку №100. Такий висновок відповідає правовій позиції щодо застосування пунктів 2, 4 Порядку №100 при визначенні середнього заробітку, наведеній у постанові Верховного Суду від 12.08.2021 року у справі №520/8684/18 у подібних правовідносинах.

Відповідачем-1 до суду надано довідку від 09.02.2021 року, з якої вбачається, що посадовий оклад ОСОБА_1 за посадою дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області становив 650 грн. (а.с. 211, т.1)

Оскільки цей посадовий оклад є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати у розрахунковому періоді (4173 грн. - у квітні-травні 2019 році, 4723 грн. - у липні-серпні 2020 року), тому відповідно до абзацу 7 пункту 2, абзаців 4, 5 пункту 4 Порядку №100 середня заробітна плата повинна розраховуватися з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахункового періоду, а її нарахування має здійснюватися шляхом множення мінімальної заробітної плати на кількість місяців у розрахунковому періоді (2 місяці). За правилами абзацу 2 пункту 8 Порядку №100 середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу 5 пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, які передували звільненню. Виходячи з абзацу 1 пункту 8 Порядку №100, нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів вимушеного прогулу, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Таким чином, середня заробітна плата для оплати вимушеного прогулу, пов`язаного з незаконним звільненням на підставі наказу УМВС України в Кіровоградській області №6 о/с від 04.06.2019 року становитиме: 4173 грн. х 2 місяці = 8346 грн. (умовний дохід за квітень - травень 2019 року); 8346 грн.: 42 робочих дні (кількість робочих днів у квітні - травні 2019 року) = 198, 72 грн. - середньоденна заробітна плата. Вимушений прогул позивачки у період з 05.06.2019 року по 21.05.2020 року складає 241 робочий день, які мають бути оплачені середнім заробітком. Тому середній заробіток за цей період вимушеного прогулу ОСОБА_1 становить 47 891, 52 грн. (198, 72 грн. х 241).

Середня заробітна плата для оплати вимушеного прогулу, пов`язаного з незаконним звільненням на підставі наказу УМВС України в Кіровоградській області №7 о/с від 16.09.2020 року становитиме: 4723 грн. х 2 місяці = 9446 грн. (умовний дохід за липень - серпень 2020 року); 9446 грн. : 43 робочих дні (кількість робочих днів у липні - серпні 2020 року) = 219, 68 грн. - середньоденна заробітна плата. Вимушений прогул позивачки у період з 17.09.2020 року по 13.10.2021 року складає 270 робочих днів. Тому середній заробіток за цей період вимушеного прогулу ОСОБА_1 становить 59313, 60 грн. (219, 68 грн. х 270).

Суд зазначає, що кошти втраченого заробітку за час вимушеного прогулу позивачки слід стягнути на її користь з УМВС України в Кіровоградській області. Суми середнього заробітку визначені судом без утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів, а їх нарахування та утримання має бути здійснено роботодавцем як податковим агентом при виплаті цих сум позивачці.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання УМВС України в Кіровоградській області зарахувати час вимушеного прогулу період з 06.11.2015 року по день постановлення рішення по справі до вислуги років, стажу служби в органах внутрішніх справ, провести перерахунок вислуги років та видати наказ по УМВС України в Кіровоградській області про зарахування її стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років в органах внутрішніх справ, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до пункту 20 Положення №114 час перебування осіб рядового і начальницького складу на службі в органах внутрішніх справ зараховується до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу за спеціальністю згідно з законодавством.

Судом установлено, що початком служби ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ є 15.08.1995 року - дата зарахування її на навчання до вищого навчального закладу системи МВС України - Української академії внутрішніх справ. Відтоді позивачка безперервно працювала в органах внутрішніх справ до свого звільнення 06.11.2015 року на підставі наказу УМВС України в Кіровоградській області №383 о/с від 06.11.2015 року. Відповідно до цього наказу вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення в календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 20 років 3 місяці 1 день. (а.с. 12, т.2)

На той момент був чинним наказ МВС України від 31.12.2007 року №499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", який був зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №205/14896.

Цим наказом затверджено та введено в дію Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 2.4 цієї Інструкції особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується надбавка за вислугу років у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах, затверджених додатком 29 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу".

Обчислення вислуги років для виплати надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ проводиться підрозділами кадрового забезпечення (за матеріалами особової справи особи рядового чи начальницького складу).

До вислуги років для виплати їм надбавки за вислугу років зараховуються періоди, які визначені пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей".

За змістом пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей", особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах молодшого, середнього і вищого складу з дня призначення на відповідну посаду.

Як свідчать матеріали справи, відповідач-1 неодноразово здійснював перерахунок вислуги років ОСОБА_1 .

Так, при звільненні позивачки на підставі наказу УМВС України в Кіровоградській області №6 о/с від 04.06.2019 року у цьому наказі обчислено вислугу років для виплати надбавки за вислугу років, яка склала 23 роки 9 місяців 18 днів. (а.с. 24, т.1)

Натомість у спірному наказі №7о/с від 16.09.2020 року "По особовому складу" обчислено вислугу років ОСОБА_1 для виплати надбавки за вислугу років, яка склала 20 років 2 місяці 21 день. (а.с. 33, т.1)

У ході судового розгляду справи відповідач-1 не довів правомірність свого рішення про зменшення вислуги років ОСОБА_1 у спірному наказі №7 о/с від 16.09.2020 року, попри накази №383 о/с від 06.11.2015 року, №6 о/с від 04.06.2019 року.

Воднораз надав суду архівну довідку №171/05/15-21 від 05.03.2021 року, згідно з якою вислуга років ОСОБА_1 станом на 06.11.2015 року в календарному обчисленні становить 20 років 2 місяці 21 день, а станом на 16.09.2020 року - 25 років 0 місяців 11 днів. (а.с. 2, т.2)

Розбіжності у кадрових наказах №383 о/с від 06.11.2015 року, №6 о/с від 04.06.2019 року, №7 о/с від 16.09.2020 року та архівній довідці щодо тривалості служби позивачки відповідач-1 пояснити суду не зміг.

Посилання відповідача-1 на службовий лист Департаменту персоналу МВС України №31051/22-2020 від 16.09.2020 року "Про оголошення вислуги років працівникам міліції, поновленим на службі в органах внутрішніх справ за рішеннями судів, при звільненні їх зі служби" суд не приймає, оскільки цей лист носить інформаційний характер та не містить норм права.

Відповідно до Додатку 1 до пункту 3.17 до Інструкції з оформлення документів у системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України №650 від 27.07.2012 року, наказ - основний розпорядчий документ, який видає керівник підприємства, установи, організації на основі єдиноначальності і який містить індивідуальні приписи або правові норми з питань внутрішньоорганізаційної діяльності, адресовані підпорядкованим органам і працівникам.

Суд прийшов до висновку, що у спірному наказі №7о/с від 16.09.2020 року "По особовому складу", як у розпорядчому документі, неправильно визначено вислугу років позивачки, яка дає право на встановлення надбавки за вислугу років та призначення пенсії. Спірний наказ у цій справі судом визнано протиправним та скасовано.

Суд зазначає, що перебування позивачки у вимушеному прогулі прирівнюється до проходження служби в органах внутрішніх справ, тому цей період підлягає врахуванню відповідачем до вислуги років. Такий висновок відповідає правовій позиції, наведеній у постанові Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі №200/1085/19-а.

За змістом частини 4 статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки обчислення вислуги років для виплати надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ проводиться підрозділами кадрового забезпечення (за матеріалами особової справи особи рядового чи начальницького складу), тому з огляду на скасування судами кадрових наказів УМВС України в Кіровоградській області №383 о/с від 06.11.2015 року, №6 о/с від 04.06.2019 року, №7 о/с від 16.09.2020 року щодо позивачки, суд вважає за доцільне зобов`язати відповідача-1 здійснити новий розрахунок вислуги років позивачки за матеріалами її особової справи, про що видати відповідний наказ.

Підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до вислуги років час вимушеного прогулу період з 06.11.2015 року по день постановлення рішення у цій справі суд не вбачає, та відмовляє у задоволенні позову у цій частині вимог.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку у межах суми 4173, 12 грн. (198, 72 грн. х 21 день) слід звернути до негайного виконання.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з цим позовом, звернутим до двох відповідачів, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1681, 60 грн. Зважаючи на задоволення позовних вимог, на користь позивачки слід стягнути витрати на сплату судового збору у розмірі 840, 80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області №7о/с від 16.09.2020 року "По особовому складу".

Поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Гайворонського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області з 17.09.2020 року.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.06.2019 року по 21.05.2020 року у сумі 47 891, 52 грн., за період з 17.09.2020 року по 13.10.2021 року у сумі 59 313, 60 грн.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області запропонувати ОСОБА_1 посади поліцейського на виконання вимог пункту 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію".

Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області здійснити розрахунок вислуги років ОСОБА_1 за матеріалами її особової справи, про що видати відповідний наказ.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку у межах суми 4173, 12 грн. звернути до негайного виконання.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 840, 80 грн.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 840, 80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш