Справа № 520/16178/21
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 р. Справа № 520/16178/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 15.09.2021 року, якою внесено виправлення та замінено "пенсію" на "страхові виплати", від просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 страхових виплат;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 з травня 2017 року шляхом перерахування на поточний рахунок ( НОМЕР_1 , відкритий у АТ "ОЩАДБАНК", МФО 351823), а також здійснити виплату усієї суми заборгованості по страховим виплатам за період з травня 2017 року по липень 2021 року включно однією сумою шляхом перерахування на поточний рахунок ( НОМЕР_2 , відкритий у АТ "ОЩАДБАНК", МФО 351823);

- звернути виконання рішення до негайного виконання в частині виплати страхових виплат за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно припинено нарахування та виплату позивачу щомісячних страхових виплат з травня 2017 року, що слугувало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Копія вказаної ухвали була надіслана та вручена уповноваженому представнику відповідача, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача надано до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 має 20% втрати професійної працездатності з 29.09.2009.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, тимчасова адреса місця проживання позивача: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10.03.2015 року № 919026145.

Сторонами не заперечувалось, що ОСОБА_1 перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати як особа переміщена з тимчасово окупованої території України з 01.11.2016 по 30.04.2017 у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові.

Згідно листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 03.08.2021 року №02-14-2697, позивачу проведено перерахунки страхових виплат станом на 01.03.2014 та станом на 01.03.2017. За час перебування на обліку ОСОБА_1 було нараховано та виплачено виплати за такі періоди:

- з 01.03.2014 по 28.02.2015 виплачена доплата по перерахунку станом на 01.03.2014 по 110,83 грн. за кожен місяць;

- з 01.06.2014 по 30.11.2014 виплачені кошти, які були нараховані, але не виплачені відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Лутугіне по 1402,86 грн. за кожен місяць;

- з 01.12.2014 по 28.02.2015 виплачена доплата по 1402,86 грн. за кожен місяць;

- з 01.03.2015 по 31.10.2016 виплачена доплата по 1513,69 грн. за кожен місяць;

- з 01.11.2016 по 28.02.2017 виплачені поточні щомісячні страхові виплати по 1513.69 грн. за кожен місяць;

- з 01.03.2017 по 30.04.2017 виплачені поточні щомісячні страхові виплати по 1513.69 грн. за кожен місяць.

Листом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 03.08.2021 року №02-14-2697 на адвокатський запит повідомлено, що з 01 травня 2017 року ОСОБА_1 припинено виплату страхових виплат у зв`язку з накладенням арешту на документи, які надавали право на продовження щомісячних страхових виплат.

Вважаючи протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 страхових виплат з травня 2017 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначено Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (надалі - Закон N 1706-VII).

Статтею першою Закону N 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 14 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1706-VIІ, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, унормовано Законом України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 1105-ХІV).

Розділом V Закону №1105-ХІV врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (в редакції, яка діяла на момент припинення страхових виплат позивачу).

Відповідно до ч.1 та 7 ст. 36 Закону №1105-ХІV, страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: 1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; 2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати (ч.1 ст. 47 Закону).

Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону №1105-ХІV, страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від реабілітації у сфері охорони здоров`я чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню та функціональному відновленню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.04.2021 року накладено арешт на документи, вилучені Службою безпеки України під час обшуку у приміщенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, зокрема, що стосуються ОСОБА_1 . Відкрито кримінальне провадження за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України. У зв`язку з вищевикладеним постановою управління від 05.05.2017 року №2012/27740/11152/6 припинено позивачу страхові виплати до зняття арешту.

Суд звертає увагу, що частиною першою статті 46 Закону визначено вичерпний перелік підстав припинення страхових виплат.

Зважаючи, що такої підстави як накладення ухвалою суду арешту на документи застрахованої особи не передбачено частиною першою статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" №1105-ХІV, суд не приймає до уваги такі посилання представника відповідача та вважає протиправним припинення страхових виплат позивачу з 01.05.2017 року у зв`язку з накладенням арешту на документи позивача, які перебували в управлінні.

Положеннями пункту 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції затверджено постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 № 20 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2015 за №6/26451 (далі - Порядок № 20).

Пунктом 1 Розділу 3 Порядку № 20 передбачено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) на підставі заяви, до якої додаються копії довідки про взяття на облік, паспорта або документа, що посвідчує особу, та реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи і мають відмітку у паспорті). Копії засвідчуються працівником відділення при пред`явленні оригіналів.

Суд зазначає, що окремо підстав для припинення виплат Порядком № 20 не передбачено.

Отже, дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати позивачу страхових виплат з 01.05.2017 року є протиправними.

Пунктом 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особа, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365 визначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного КМУ.

Дана норма п.15 Порядку не надає підстав для нарахування або не нарахування соціальних виплат. Вона визначила лише одну підставу обліку соціальних виплат "які не виплачені за минулий період".

Слід звернути увагу, що згідно статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Листом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 03.08.2021 року №02-14-2697 повідомлено, що з 01 травня 2017 року ОСОБА_1 припинено виплату страхових виплат у зв`язку з накладенням арешту на документи, які надавали право на продовження щомісячних страхових виплат.

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 по справі №1240/2244/18 підтверджено право ОСОБА_1 на соціальну виплату (пенсію) як особи, яка зареєстрована як ВПО в місті Сєвєродонецьк. Отже, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області не є належним відповідачем по справі, оскільки основним документом є довідка ВПО про перемішання позивача до міста Сєвєродонецьк.

Суд не приймає до уваги вказані твердження представника відповідача, оскільки зміст листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 03.08.2021 року №02-14-2697 свідчить, що з 01.11.2016 по 30.04.2017 ОСОБА_1 перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові та отримував щомісячні страхові виплати як особа переміщена з тимчасово окупованої території України. З 01 травня 2017 року ОСОБА_1 Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області припинено виплату страхових виплат у зв`язку з накладенням арешту на документи, які надавали право на продовження щомісячних страхових виплат.

Отже, саме відповідач, який по 30.04.2017 року нараховував та виплачував позивачу страхові виплати як ВПО та з 01.05.2017 року припинив їх нарахування та виплату з підстав, що не передбачені частиною першою статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", повинен поновити нарахування та виплату позивачу відповідних страхових виплат з 01.05.2017 року.

Доказів того, що позивач як отримувач страхових виплат, перебуває на обліку у фонді соціального страхування, діяльність якого розповсюджується на місто Сєвєродонецьк, відповідач не надав, матеріали справи таких не містять.

Посилання представника відповідача на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 по справі №1240/2244/18 в даному випадку суд також не приймає до уваги, оскільки спірні правовідносини по згаданій вище справі стосувалися пенсійних виплат ОСОБА_1 , в якій позовні вимоги пред`являлися до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, а не до фонду соціального страхування.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" №44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам II проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").

У даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання допомоги передбачені чинними нормами Законів України, тобто вони є конкретними. Таким чином на них поширюється режим "існуючого майна".

З метою належного способу захисту прав позивача на соціальне забезпечення суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 страхових виплат з 01.05.2017 року та зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 з 01.05.2017 року.

З приводу строку звернення позивача до суду з даним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 7 ст. 47 Закону №1105-XIV, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Порушення прав позивача на отримання належних сум страхових виплат відбулося з вини органу, що призначає і виплачує страхові виплати, і мало триваючий характер. Процесуальний строк обмежує лише строк звернення до суду з позовом, і не обмежує строк захисту порушеного права, якщо спеціальними нормами матеріального права встановлені більші строки для такого захисту (в даному випадку на підставі ч. 7 ст. 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивач має право захистити своє порушене право на виплату страхових за минулий час без обмеження будь-яким строком).

На необхідність застосування крім процесуальних строків також й положень спеціальних норм неодноразово зазначалося і в рішеннях Верховного Суду України (зокрема, в рішенні від 25 травня 2016 року в справі № 21-1249а16), а також в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 805/402/18 (провадження №Пз/9901/20/18), які відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Зважаючи, що в судовому порядку встановлено протиправність дій відповідача щодо припинення нарахування та виплат позивачу з 01.05.2017 року страхових виплат, тому поновлення та виплата заборгованості виплачується без обмеження протягом будь-якого строку.

Отже позивач не пропустив строк звернення до суду з даним позовом.

Щодо вимоги позивача про перерахування пенсійних коштів на його поточний банківський рахунок, відкритий в АТ "Ощадбанк", суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014 року Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509.

Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України.

Тобто, умовами призначення та продовження виплати соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ Державний ощадний банк.

Таким чином, в цій частині позов також підлягає задоволенню.

Позовна вимога про здійснення страхових виплат з травня 2017 року по липень 2021 року однією сумою не підлягає задоволенню, оскільки у випадку набрання чинності рішенням суду про зобов`язання поновити нарахування та виплату позивачу страхових виплат буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці. Кількість платежів у межах однієї суми коштів не порушує прав особи на соціальний захист у формі соціального забезпечення.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Щодо вимоги позивача про звернення рішення суду в частині присудження страхових виплат в межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 371 КАС України передбачено негайне виконання рішення суду щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення страхових виплат за один місяць.

Розподіл судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (, адреса: м-н Конституції, буд. 1, Палац Праці, 3 під., 4 п., м. Харків, 61200) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з 01.05.2017 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 з 01.05.2017 року шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок ( НОМЕР_2 ), відкритий у АТ "ОЩАДБАНК" (МФО 351823).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) страхових виплат у межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.