Справа № 755/9367/21
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2021-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/9367/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2021 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва адміністративний позовом ОСОБА_1 до Інспектора ВБДР БПП в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області ДПП капітана поліції Лютик Валентина Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звертаючись до Дніпровського районного суду міста Києва, як місцевого адміністративного суду, просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА №464285 від 11 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП у вигляді штрафу 1 020,00 гривень, винесену інспектором ВБДР БПП в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області ДПП капітаном поліції Лютик Валентином Васильовичем, мотивуючи позов тим, що оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 , як посадову особу - директора ТОВ «СПЕЦ КОМПЛЕКТ ПОСТАЧ», яка відповідальна за експлуатаційний стан, притягнуто да адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП за невжиття заходів щодо ліквідації ямковості на проїзній частині дороги, чим порушив ДСТУ 3587-97, п. 1.5 ПДР. Оскільки ТОВ «СПЕЦ КОМПЛЕКТ ПОСТАЧ», посадовою особою якого є позивач, не є власником чи балансоутримувачем дороги. За умовами договору № 1-19/20 від 03 грудня 2018 року, укладеного між Департаментом регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації та ТОВ «СПЕЦ КОМПЛЕКТ ПОСТАЧ», Товариство несе цивільно-правову відповідальність лише перед замовником та лише за невиконання або неналежне виконання умов договору. У постанові не зазначено, відповідно до якого саме документу позивач є відповідальною особою за дотримання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг. Коло посадових обов`язків ОСОБА_1 , який працює на посаді генерального директора Товариства, визначено відповідною посадовою інструкцією, згідно з якою додержання вимог, зазначених у диспозиції ст. 140 КУпАП, не входить до кола посадових обов`язків позивача, а отже він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

09 червня 2021 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Положеннями ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що при розгляді справи судом за правилами загального позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заява по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

06 серпня 2021 року представник відповідача Поліщук Микола Васильович подав відзив на позов з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносин, та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючи на те, що 03 грудня 2018 року між замовником Департаментом регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації та виконавцем ТОВ «СПЕЦ КОМПЛЕКТ ПОСТАЧ» укладено договір № 1-19/20 про надання послуг «Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Київській області», за умовами договору, виконавець зобов`язаний щоденно інформувати замовника про всі випадки виявлення недоліків в експлуатаційному утриманні автодоріг та у разі виникнення умов, що створюють загрозу безпеці руху, вживати заходів для відновлення безпечних умов руху. Види послуг, що необхідні для усунення недоліків, попередньо погоджуються із представником замовника в межах фінансування, а акти дефектів передаються заявнику пізніше (до кінця поточного місяця). Таким чином, позивачу, як виконавцю ніщо не заважало проінформувати замовника про виявлені недоліки, вжити термінових заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, що загрожують безпеці руху, а дефектні акти отримати пізніше, згідно з якими у подальшому отримати завдання від замовника. При цьому, обов`язок виконавця по утриманню вулично-шляхової мережі не залежить від наявності чи відсутності коштів, а у разі неможливості усунути перешкоду дорожньому руху, позивач мав можливість невідкладно позначити її дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, що не потребує виділення коштів, спрямованих безпосередньо на ремонт автодороги.

19 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, та просив не приймати до уваги та не приєднувати до справи відзив на позов, оскільки представником відповідача не надано доказів, що посвідчують повноваження як адвоката.

25 серпня 2021 року представник відповідача Поліщук Микола Васильович подав заперечення на відповідь, оскільки начальник Департаменту патрульної поліції, в структурному підрозділі якого входить службу відповідач, є його керівником, який з огляду на положення ч. 3 ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України, уповноважений діяти від його імені в суді у справах, предметом яких є рішення, дії або бездіяльність інспектора під час реалізації ним публічно-владних управлінських функцій. Крім того зауважив, що подана позовна заява може бути віднесена до категорії справ незначної складності, представництво яких можуть здійснювати не лише адвокати, а й інші визначенні особи, які мають адміністративну процесуальну дієздатність.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Як убачається з матеріалів справи, 11 травня 2021 року інспектором ВБДР БПП в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області ДПП капітаном поліції Лютик Валентином Васильовичем, складено постанову серії БАА №464285 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 , згідно з якою на ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1 020,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови убачається, що ОСОБА_1 , 26 квітня 2021 року о 14 год. 45 хв., на а/д О-100507 Немішаєве-Миколаївка з під`їздом до с. Хмільна, будучи на посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан, а саме генеральним директором ТОВ «СПЕЦ КОМПЛЕКТ ПОСТАЧ» не вжив заходів щодо ліквідації ямоковості на проїзній частині дороги, чим порушив п. 1.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Положеннями ч. 1 ст. 18 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

Вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю (ч. 1 ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги»).

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема, забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів.

За нормою ч. 1 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

У відповідності до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Пунктом 1 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, визначено, що Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони поширюються на автомобільні (позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування, залізничні переїзди в межах смуги їх відчуження та червоних ліній і є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів (далі - дорожньо-експлуатаційні організації) і користувачів.

Згідно з п. 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, визначено, що ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Нормами ст. 14 КУпАП встановлено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків

Відповідно до Наказу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПЕЦ КОМПЛЕКТ ПОСТАЧ» № 226-к від 10 червня 2020 року, ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків генерального директора ТОВ «СПЕЦ КОМПЛЕКТ ПОСТАЧ» з 10 червня 2020 року.

10 червня 2020 року затверджено посадову інструкцію генерального директора ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПЕЦ КОМПЛЕКТ ПОСТАЧ», до переліку обов`язків якого не належить забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, інших дорожніх споруд, а також щодо вжиття заходів своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху.

03 грудня 2018 року між Департаментом регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації, замовником, та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПЕЦ КОМПЛЕКТ ПОСТАЧ», виконавцем, укладено Договір № 1-19/20 «Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Київській області», а також Додаткові угоди до цього Договору.

Виконавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим Договором, своїми силами і засобами на власний ризик та/або із залученням субпідрядних організацій надати послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг місцевого значення Київської області відповідно до нормативно-правових актів, норм та стандартів, згідно з технічним завданням замовника та в обумовлений цим Договором термін. Послугою є експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Київській області. (п. 1.1, 1.2 Договору № 1-19/20 «Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Київській області»)

Відповідно до п. 1.4, 1.6 Договору послуги надаються виконавцем згідно щомісячних завдань та дефектних актів, затверджених замовником. Виконавець за розпорядженням (завданням) замовника надає послуги (виконує роботи) у межах фінансування замовника з виконання звернень (приписів) уповноважених органів Національної поліції за завданням замовника.

Ціна цього Договору становить 804 287 000,00 грн (вісімсот чотири мільйона двісті вісімдесят сім тисяч грн. 00 коп.), в тому числі ПДВ 134 047 833,33 гривень. (сто тридцять чотири мільйона сорок сім тисяч вісімсот тридцять три грн. 33 коп.) (п. 2.1 Договору № 1-19/20 «Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Київській області»)

У відповідності до п. 1.8 Договору, у разі виявлення виконавцем надзвичайних або аварійних ситуацій, він зобов`язаний негайно поставити до відома замовника і при його згоді приступити до надання аварійних послуг. У всіх випадках, у разі виявлення на вищевказаних автомобільних дорогах загального користування будь-яких відхилень від вимог стандартів, норм і правил, які діють у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, виконавець негайно встановлює необхідні технічні засоби організації дорожнього руху, відповідно до діючих нормативів та за письмовим рішенням замовника вводить необхідні обмеження у русі.

Виконавець у разі виникнення умов, що створюють загрозу безпеці руху транспортних засобів та пішоходів, невідкладно з моменту отримання відповідного повідомлення або фактичного виявлення обставин, зобов`язаний вживати заходи для відновлення безпечних умов для їх пересування відповідно до вимог нормативних актів, попередньо погодивши надання видів послуг із представником замовника в межах фінансування, з подальшим наданням замовнику відповідного акта дефектів до кінця поточного місяця. (п. 8.3.3 д) Договору)

Згідно з п. 10.1 Договору перед початком надання послуг замовник спільно з виконавцем погоджує склад та обсяги послуг і виконавець комісійно з замовником складають акт дефектів, відповідно до нормативних діючих документів.

За п. 15.1 Договору на період дії Договору та протягом гарантійного періоду виконавець відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та норм Глави 82 ЦК України в повній мірі відповідає за належне утримання доріг, забезпечення умов безпеки руху і несе повну безумовну майнову та іншу юридичну відповідальність.

Відповідно до умов Договору № 1-19/20 «Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Київській області» від 03 грудня 2018 року, із внесеними змінами і доповненнями, - органом управління та балансоутримувачем автомобільних доріг місцевого значення у Київській області є замовник Департамент регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації, який здійснює діяльність щодо утримання та ремонту автомобільних доріг.

При цьому, виконавець ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПЕЦ КОМПЛЕКТ ПОСТАЧ» у межах виділених фінансових ресурсів згідно із укладеним Договором надає послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг місцевого значення загального користування у Київській області, несе відповідальність за належне здійснення поточного ремонту дороги та експлуатаційного її утримання, однак Товариство не являється розпорядником державних коштів на утримання автомобільних доріг.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. (ч. 2 ст. 19 Конституції України)

Закон України «Про Національну поліцію» - Закон, що визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України. Прийнятий 2 липня 2015 року, який набрав чинності 7 листопада 2015 року.

Відповідно до статтей 1, 13Закону України «Про Національну поліцію» поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Нормою ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

За змістом ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначені основні повноваження поліції. Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом № 1395 від 07 листопада 2015 року, МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КпАП України, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з частинами 1, 2 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст. 283 КпАП України.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 1. 9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КпАП України, яка передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 258 КпАП України передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до змісту ч.1 ст.222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 140 КУпАП розглядають органи Національної поліції та накладають стягнення.

Положеннями ч. 1 ст. 140 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КпАП України у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення суд вважає необхідним зазначити наступне.

В ст. 7 КпАП України встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувались вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КпАП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Положеннями ст. 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як генеральний директор ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПЕЦ КОМПЛЕКТ ПОСТАЧ» є відповідальним виконавцем, стороною Договору № 1-19/20 від 03 грудня 2018 року «Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Київській області», укладеного із замовником Департаментом регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації, та саме до обов`язків позивача за умовами Договору № 1-19/20 належало після виявлення надзвичайних або аварійних ситуацій негайно поставити до відома замовника та при його згоді приступити до надання аварійних послуг. У всіх випадках, у разі виявлення на визначених Договором автомобільних дорогах загального користування будь-яких відхилень від вимог стандартів, норм і правил, які діють у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, саме позивач ОСОБА_1 , як відповідальний виконавець зобов`язаний був негайно встановити необхідні технічні засоби організації дорожнього руху, відповідно до діючих нормативів та за письмовим рішенням замовника ввести необхідні обмеження у русі. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази поінформування позивачем ОСОБА_1 замовника про виявлені недоліки, або докази вжиття позивачем термінових заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, що загрожують безпеці руху, які було встановлено при складанні Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 26 квітня 2021 року.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого адміністративного законодавства України, приймаючи до уваги позицію позивача та заперечення відповідача, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Серії БАА №464285 від 11 травня 2021 року, винесеної інспектором ВБДР БПП в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області ДПП капітаном поліції Лютик Валентином Васильовичем, тому позов ОСОБА_1 до Інспектора ВБДР БПП в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області ДПП капітана поліції Лютик Валентина Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, є необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 19, 62 Конституції України, статтями 16, 18, 21 Закону України «Про автомобільні дороги», статтею 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», статтями 9, 12, 14 Закону України «Про дорожній рух», статтями 1, 6, 7, 13, 23 Закону України «Про національну поліцію», статтями, 7, 140, 222, 251, 252, 258, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 5, 7, 11, 19, 20, 72, 77, 90, 94, 159, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора ВБДР БПП в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області ДПП капітана поліції Лютик Валентина Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я