Справа № 640/4785/20
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4785/20 Суддя (судді) першої інстанції: Балась Т.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2020року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві про визнання протиправними та скасування вимог, рішення, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у м. Києві від 05.11.2019 № 778-10;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 13.01.2020 про опис майна в податкову заставу;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у м. Києві щодо нарахування в інтегрованій картці ОСОБА_1 ((податковий номер НОМЕР_1 ) за платежем: 85 , назва податку: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування) пені на суму грошового зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 № , прийнятого ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві та зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві відкоригувати дані інтегрованої картки ОСОБА_1 ((податковий номер НОМЕР_1 ) за платежем: 85 , назва податку: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування) шляхом виключення суми пені, нарахованої на суму зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 № , прийнятого ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у м. Києві щодо нарахування в інтегрованій картці ОСОБА_1 ((податковий номер НОМЕР_1 ) за -платежем: 30 , назва податку: військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування) пені на суму грошового зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 № , прийнятого ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві та зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві відкоригувати дані інтегрованої картки ОСОБА_1 ((податковий номер НОМЕР_1 ) за платежем: 30 , назва податку: військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування) шляхом виключення суми пені, нарахованої на суму зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 № , прийнятого ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2020року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що спірним податковим повідомлення-рішенням позивачем нараховано пеню за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання на підставі та у відповідності до вимог ст. 129 ПК України, а відтак, відсутні підстави для її скасування.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, податковим органом проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, про що складено акт від 01.09.2016 № 214/26-54-13-06-17-, яким встановлено порушення позивачем вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачу донараховано податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на загальну суму 178 160,36 грн. за 2015 рік; підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, що призвело до неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік; пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ за даними перевірки військового збору у сумі 13 407,70 грн. за 2015 рік.

На підставі висновків акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 19.09.2016 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 222 870,45 грн, з яких 178 160,36 грн за основним платежем та 44 710,09 грн штрафні (фінансові) санкції, №, яким визначено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 16 759,63 грн., з яких 13 407,70 грн за основним платежем та 3 351,93 грн штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись з висновками відповідача, викладеними в акті перевірки, та прийнятими на підставі них податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2019 у справі № 826/4578/17 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 19.09.2016 №. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 19.09.2016 №.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 у справі № 826/4578/17 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2019 скасовано та прийняв нове, яким в задоволенні позову відмовив.

Вказана постанова набрала законної сили 24.07.2019, тобто грошові зобов`язання визначені згідно податкових повідомлень-рішень від 19.09.2016 № та , прийнятих ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві є узгодженими 24.07.2019.

ОСОБА_1 02.08.2019 сплачено грошове зобов`язання визначене згідно податкових повідомлень-рішень від 19.09.2016 № та № 003951306, прийнятих ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

13 січня 2020 року податковим органом сформовано та направлено позивачу податкову вимогу форми "Ф" № 778-10 на суму 103120,82 грн, з яких основний платіж складає 76 003,12 грн., штрафна санкція - 27 117,70 грн, та пеня 0,00 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу № 778-10.

Не погоджуючись із податковою вимогою від 13.01.2020 № 778-10 та рішенням про опис майна у податкову заставу від 13.01.2020 № 778-10, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України), Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 № 1130, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2014 за № 1456/26233, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Положення № 1130).

Податковий борг в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи;

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. За положеннями пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

За змістом пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з пунктом 59.1. статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 89.1.2. пункту 89.1. статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що право податкової застави виникає зокрема у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, сума податкового зобов`язання на яку податковим органом нараховано пеню, виникла на переконання податкового органу у період з 31.07.2016 року по 02.08.2019 року (гранична дата сплати зобов`язання заниженого зобов`язання згідно акту перевірки) по 02.08.2019 року (дата сплати позивачем зобов`язання встановленого податковими повідомленнями-рішеннями).

Поряд із цим, як вірно встановлено судом першої інстанції, суму зобов`язання встановлено податковими повідомленнями-рішеннями від 19.09.2016 № та № 003951306, які стали узгодженими лише з моменту набрання законної сили Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 у справі № 826/4578/17.

З огляду на викладене та з урахуванням приписів ст. 57 Податкового кодексу України, строк на своєчасну сплату зобов`язання встановленого вказаними податковими повідомленнями-рішеннями завершився 02.08.2019 року.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (у редакції, чинній станом на момент прийняття податкових повідомлень-рішень) нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Отже, статтею 129 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01 січня 2017 року) не встановлено нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань на суму такого заниження та за весь період заниження.

Водночас, положення статті 129 Податкового кодексу України визначають в якості підстави нарахування пені порушення строків погашення податкового боргу. Об`єктом застосування пені є саме погашена сума податкового боргу, яка в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, є сумою узгодженого грошового зобов`язання, несплаченою платником податків у встановлений цим Кодексом строк.

Вказані положення Податкового кодексу України кореспондуються з наведеними положеннями підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, оскільки також встановлюють правило, що нарахування пені можливе лише у разі несплати податкового зобов`язання до дня настання строку його погашення. Тобто при сплаті зобов`язання до вказаного дня нарахування пені не може бути розпочато у зв`язку з ненастанням граничного строку погашення податкового зобов`язання як обов`язкової умови для початку нарахування пені.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки позивач в десятиденний строк сплатив всю суму грошових зобов`язань, визначених в податкових повідомленнях-рішеннях, тому в податкового органу відсутні підстави для нарахування пені на суму заниження податкових зобов`язань та за весь період такого заниження.

Зважаючи на протиправність оспорюваної податкової вимоги та на відсутність доказу наявності у зв`язку з цим у ОСОБА_1 податкового боргу, колегія суддів також погоджується з висновками суду пешої інстанцї щодо наявності підстав для визнання протиправним і скасування рішення Головного управління ДПС у м. Києві про опис майна у податкову заставу від 13.01.2020 № 778-10.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, не відображення в інтегрованій картці платника податку списання суми податкового боргу тягне за собою неправомірне нарахування пені та застосування штрафних санкцій до платника податків та інших правових наслідків.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 816/2042/16, здійснивши аналіз норм Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, який набув чинності з 10.06.2016, Верховний Суд дійшов висновку, що наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків, є правомірними.

Оскільки у випадку, коли неперерахування податку або збору не є наслідком винних дій платника податків, до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня або пред`явлена вимога про повне перерахування податкових платежів.

При цьому не зарахування до бюджету сплачених платником податку грошових зобов`язань з вини банку не є підставою для органів ДФС не виконувати свого обов`язку щодо забезпечення контролю за достовірністю та повнотою відображення інформації в інтегрованій картці платника податків.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податковий орган зобов`язаний відкоригувати дані інтегрованої картки ОСОБА_1 ((податковий номер НОМЕР_1 ) за платежем: 30 , назва податку: військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування) шляхом виключення суми пені, нарахованої на суму зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 № , прийнятого ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві та дані інтегрованої картки ОСОБА_1 ((податковий номер НОМЕР_1 ) за платежем: 85 , назва податку: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування) шляхом виключення суми пені, нарахованої на суму зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 № , прийнятого ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, на думку суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Приймаючи до уваги, що інтегрована картка платника є документом, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету, то відсутність зазначення в цій картці суми податку, яка вже фактично сплачена, порушує права позивача, оскільки не відображає дії за сплати позивачем коштів в оплату податкових зобов`язань.

Отже, з наведеного слідує, що відображення податковим органом в інтегрованих картках платника відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань спричиняють правові наслідки саме для платника податку, оскільки від правомірності таких дій фактично залежить фінансовий стан платника податків у розрізі розрахунків із бюджетом, зокрема, щодо наявності та вірного розрахунку заборгованості перед бюджетом з урахуванням періоду її виникнення.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві про визнання протиправними та скасування вимог, рішення, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 13.10.2021 р.)