Справа № 420/2675/20
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/2675/20
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси, голови Суворовського районного суду м. Одеси - Бузовського Віталія Володимировича, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про визнання протиправними дій, бездіяльності, визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

30 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати дії голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського Віталія Володимировича щодо відрахування ОСОБА_1 зі штату Суворовського районного суду м. Одеси в період щорічної основної відпустки протиправними;

- визнати бездіяльність голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського Віталія Володимировича щодо невчасного ознайомлення ОСОБА_1 з наказом №8-о/с від 04 березня 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 », з наказом №11-в від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу № 9-в від 27.02.2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 », з наказом №7-о/с від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу №6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 », з наказом №12-в від 04 березня 2020 року «Про виплату компенсації ОСОБА_1 в зв`язку з відрахуванням зі штату Суворовського районного суду м. Одеси» протиправною;

- визнати бездіяльність голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського Віталія Володимировича щодо невчасної видачі ОСОБА_1 трудової книжки протиправною;

- визнати бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо не проведення із ОСОБА_1 розрахунків в порядку та в строки встановлені ч. 1 ст. 47, 116 КЗпП України протиправною;

- визнати протиправним та скасувати наказ голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В. №8-о/с від 04 березня 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »;

- визнати протиправними та скасувати накази голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В.:

- №11-в від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу № 9-в від 27.02.2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 »,

- №7-о/с від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу № 6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »,

- № 12-в від 04 березня 2020 року «Про виплату компенсації ОСОБА_1 в зв`язку з відрахуванням зі штату Суворовського районного суду м. Одеси»,

- №6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про внесення змін до наказу №3-о/с від 17 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 в частині зазначення, що ОСОБА_1 є відрахованим зі штату Суворовського районного суду м. Одеси 10 березня 2020 року;

- зобов`язати Суворовський районний суд м. Одеси поновити (включити) ОСОБА_1 у штат Суворовського районного суду м. Одеси з 04 березня 2020 року, шляхом винесення головою Суворовського районного суду м. Одеси відповідного наказу;

- зобов`язати Суворовський районний суд м. Одеси внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 про недійсність запису від 04.03.2020 року про звільнення на підставі пункту 3 частини шостої ст. 126 Конституції України;

- визнати протиправною відмову голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В. у продовженні ОСОБА_1 щорічної відпустки на строк виконання державних або громадських обов`язків;

- зобов`язати Суворовський районний суд м. Одеси розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.03.2020 року про продовження відпустки у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про відпустки», на період виконання дії контракту та проходження військової служби осіб офіцерського складу у ЗСУ, із збереженням заробітної плати;

- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області на користь ОСОБА_1 заборгованість із виплати середнього заробітку (суддівської винагороди) за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що його виключення зі штату Суворовського районного суду м.Одеси відбулось в період перебування в щорічній основній відпустці. Крім того, на думку позивача, всі оспорюванні ним накази Суворовського районного суду м.Одеси від 04.03.2020 року фактично створені пізніше, не раніше 06 березня 2020 року, що свідчить про їх незаконність. Позивач вказує, що 05 березня 2020 року ним укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на два роки, що виключає можливість законного виключення його зі штату суду до закінчення дії контракту.

Позивач також зазначив, що ТУ ДСА не виконав свій обов`язок щодо проведення розрахунків на користь ОСОБА_1 у передбаченому законом порядки і строки, а саме не у день звільнення, а лише 24.04.2020 року.

ТУ ДСА в Одеській області заперечувало проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що положення КЗпП України, якими встановлено заборону звільнення працівника під час перебування його у відпустці, не можуть застосовуватись до правовідносин, які виникли в результаті прийняття Вищою радою правосуддя рішення про звільнення судді, та видачі головою суду наказу про відрахування особи за штату суду, яка раніше мала статус судді, оскільки відповідна процедура врегульована нормами спеціального закону. Крім того, відповідач зазначив, що з ОСОБА_1 всі розрахунки проведені 13.03.2020 року, після отримання відповідних наказів голови суду 11.03.2020 року. Відповідач зазначив, що кошти, які надійшли на рахунок позивача у квітні місяці це кошти за лікарняні, отримані за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а тому їх виплата не у день відрахування позивача зі штату суду відбулась не з вини Територіального управління.

Голова Суворовського районного суду м.Одеси та Суворовський районний суд м.Одеси також заперечували проти задоволення позову, зазначаючи, що трудові відносини з позивачем припинені на підставі рішення ВРП, що відповідає приписам Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Крім того, відповідач зазначив, що перевірки дотримання процедури звільнення судді виходять за межі компетенції адміністративного суду першої інстанції, оскільки можуть бути предметом судового розгляду за позовом ОСОБА_1 до Вищої Ради правосуддя, який вправі розглядати виключно Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо не проведення із ОСОБА_1 розрахунків в порядку та в строки встановлені ч. 1 ст. 47, 116 КЗпП України.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки явним ознакам "службового підроблення" з боку посадових, службових осіб Суворовського районного суду м.Одеси, що мало місце при видачі оскаржуваних наказів "заднім числом". Апелянт зазначив, що суддя дійсно має особливий статус і перебуває на публічній службі, однак також суддя є й працівником та має основоположні трудові права та свободи на півні з іншими працівниками і його звільнення не може відбуватись під час відпустки, що суперечить нормам КЗпП.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Указом Президента України від 15.01.2007 р. №16/2007 ОСОБА_1 призначено суддею Суворовського районного суду м. Одеси, постановою Верховної Ради України від 12.01.2011 р. №4322-VI його обрано на посаду судді цього суду безстроково.

Рішенням ВРП № 12/0/15-20 від 09.01.2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Суворовського районного суду м. Одеси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Згідно з наказом голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В. №88-в від 18 грудня 2019 року на підставі ст.ст.5,10 Закону України «Про відпустки» судді Шепітку І.Г. було надано решту щорічної основної відпустки тривалістю 30 календарних днів за період роботи з 15.01.2019 р. по 14.01.2020 р. з 23 грудня 2019 року по 24 січня 2020 року та частину додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років тривалістю 10 календарних днів за період роботи з 15.01.2019 р. по 14.01.2020 р. з 25 січня 2020 року по 03 лютого 2020 року.

У період відпустки ОСОБА_1 захворів та у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності перебував на лікарняному у період з 27.12.2019 р. по 17.01.2020 р. (разом 15 календарних днів), у період з 04.02.2020 р. по 13.02.2020 р. (разом 10 календарних днів) та у період з 17.02.2020 р. по 26.02.2020 р. (разом 10 календарних днів).

ОСОБА_1 повідомив про відсутність його згоди на перенесення невикористаних днів відпустки, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, на інший період та просив продовжити надану щорічну відпустку за невикористані дні відпустки на відповідну кількість днів, що підтверджується відповідними заявами ОСОБА_1 , поданими до Суворовського районного суду м. Одеси, від 20 січня 2020 року, від 13 лютого 2020 року та від 26 лютого 2020 року, внаслідок чого видані накази:

№1-в від 08 січня 2020 року «Про відпустку ОСОБА_1 » про надання судді Суворовського районного суду м.Одеси Шепітку І.Г. невикористану частину відпустки тривалістю 5 календарних днів;

№3-в від 20 січня 2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 », згідно з яким судді Суворовського районного суду м. Одеси Шепітку І.Г. було продовжено відпустку на 15 календарних днів до 18.02.2020 р. у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 під час чергової відпустки в період з 23.12.2019 р. по 27.12.2019 р. та з 08.01.2020 р. по 17.01.2020 р. перебував на лікарняному;

№1-о/с від 20 січня 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 » згідно з яким ОСОБА_1 , звільненого з посади судді Суворовського районного суду м.Одеси на підставі пункту 3 частини шостої ст.126 Конституції України, відраховано зі штату зазначеного суду 18.02.2020 р.;

№3-о/с від 17 лютого 2020 року «Про внесення змін до наказу №1-о/с від 20 січня 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 » згідно з яким у зв`язку зі знаходженням судді Шепітка І.Г. під час відпустки на лікарняному у період з 04.02.2020 р. по 13.02.2020 р. та продовженням йому відпустки на 10 календарних днів по 28.02.2020 р., та зазначенням, що ОСОБА_1 є відрахованим зі штату Суворовського районного суду міста Одеси з 28 лютого 2020 року;

№6-в від 17 лютого 2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 » відповідно до якого ОСОБА_1 було продовжено відпустку на 10 календарних днів до 28.02.2020 р„ у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 під час чергової відпустки в період з 04.02.2020 р. по 13.02.2020 р. перебував на лікарняному;

№9-в від 27 лютого 2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 » згідно з яким було продовжено щорічну відпустку ОСОБА_1 по 10.03.2020 р. у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному в період з 17.02.2020 р. по 26.02.2020 р.;

№6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про внесення змін до наказу №3-о/с від 17 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 » згідно з яким у зв`язку зі знаходженням судді Суворовського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 під час чергової відпустки на лікарняному у період з 17.02.2020 р. по 26.02.2020 р. та продовженням йому відпустки на 10 календарних днів по 10.03.2020 р., із зазначенням, що ОСОБА_1 є відрахованим зі штату Суворовського районного суду міста Одеси 10 березня 2020 року.

Зазначені накази направлені судді поштовою кореспонденцією за місцем його реєстрації по АДРЕСА_1 .

05 березня 2020 року близько 17-00 год. ОСОБА_1 прибув до суду для ознайомлення з наказами. Уповноваженою особою Суворовського районного суду м. Одеси, ОСОБА_2 ознайомлено з наказами під розписку на зворотній стороні кожного наказу.

ОСОБА_1 отримав належним чином засвідчені начальником апарату ОСОБА_3 копії наказів, що підтверджується підписами ОСОБА_1 .

Після ознайомлення 05 березня 2020 року ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси подано заяву за вх. № 6641 якою повідомив, що призваний на військову службу за контрактом терміном на два роки, проінформував про відсутність його згоди на перенесення невикористаних днів відпустки на інший період та просив продовжити надану щорічну відпустку за невикористані дні відпустки на строк до закінчення дії причин, які її перервали, а саме до закінчення строку дії контракту або до звільнення з військової служби, як додаток долучено витяг з наказу начальника Військової академії по особовому складу №15 від 05 березня 2020 року, згідно якого ОСОБА_1 призваний терміном на два роки на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу і призначений курсовим офіцером 2 курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації.

12 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до голови Суворовського районного суду м. Одеси з приводу надання роз`яснень щодо стану розгляду його заяви від 05 березня 2020 року.

19 березня 2020 року на адресу для листування ОСОБА_1 надійшов лист із повідомленням, що 04 березня 2020 року Суворовським районним судом м. Одеси винесено накази:

- №7-о/с «Про скасування наказу №6-о/с від 27.02.2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »;

- №8-о/с «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ».

- № 11-в «Про скасування наказу № 9-в від 27.02.2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 ».

ОСОБА_1 повідомлено що його заява від 05 березня 2020 року повернута.

19 березня 2020 року ОСОБА_1 ознайомився із наказами № 7-о/с від 04 березня 2020 року, № 11-в від 04 березня 2020 року, № 8-о/с від 04 березня 2020 року та № 12-в від 04 березня 2020 року, а також отримав трудову книжку із записом про звільнення від 04 березня 2020 року.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що отримавши рішення ВРП голова суду на підставі статті 125 Закону № 1402-VIII зобов`язаний видати наказ про виключення судді зі штату суду і положення КЗпП до правовідносин, пов`язаних зі звільненням з посади судді, до спірних правовідносин не застосовуються. Тобто, на суддю як на посадову особу з особливим правовим статусом не розповсюджуються загальні норми трудового законодавства.

Задовольняючи позов в частині визнання протиправною бездіяльності ТУ ДСА в Одеській області, суд врахував факт затримки остаточного розрахунку при відрахуванні позивача зі штату.

Судова колегія частково погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини щодо призначення та звільнення з посади судді є предметом спеціального законодавчого регулювання. Зокрема, підстави для звільнення з посади судді чітко визначені у частині шостій статті 126 Основного Закону України і їх перелік є вичерпним. Органом, уповноваженим приймати рішення про звільнення судді з посади, відповідно до статті 131 Конституції України, є Вища рада правосуддя.

Так, зокрема, п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України визначено, що підставою для звільнення судді , є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону № 1402-VIII суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Статтею 112 Закону № 1402-VIII визначено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України. Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України «Про Вищу раду правосуддя».

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

За приписами ч.6 ст. 56 Закону № 1798-VIII за результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, Вища рада правосуддя ухвалює вмотивоване рішення.

Відповідно до статті 125 Закону № 1402-VIII припинення повноважень судді є підставою для припинення трудових відносин судді із відповідним судом, про що голова суду видає наказ.

За обставинами справи, ОСОБА_1 звільнено з посади судді рішенням ВРП № 12/0/15-20 від 09 січня 2020 року.

Акт про звільнення судді з посади є правовою підставою для закінчення конкретних трудових відносин особи як судді з державою, що в даному випадку відбулось 09 січня 2020 року.

У таких відносинах роботодавцем є держава, а на голову суду покладається лише обов`язок оформити ці відносини та встановити початковий або кінцевий момент їх виникнення з призначенням пов`язаних з цим відповідних виплат.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону № 1402-VIII, голова місцевого суду видає на підставі акта про звільнення судді з посади відповідний наказ. Видання наказу про відрахування зі штату суду є належною формою реалізації відповідним суб`єктом своїх владних управлінських функцій.

При цьому дати прийняття рішення Вищої ради правосуддя про звільнення з посади судді та фактичного відрахування зі штату суду за наказом голови суду можуть не збігатися в часі і останнє рішення буде прийнято пізніше. Однак це не змінює суті цих правовідносин, адже звільнення з посади суді і як наслідок виключення зі штату суду потрібно розглядати власне через призму правового статусу судді, який за своїм сутнісним наповненням відмінний від правового статусу працівника у трудових правовідносинах. Положення КЗпП, у тому числі ті, до яких апелює позивач, до правовідносин, пов`язаних зі звільненням з посади судді, не застосовуються. Тобто, на суддю, як на посадову особу з особливим правовим статусом, не розповсюджуються загальні норми трудового законодавства.

Аналогічна правова позиція вже неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, в постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 160/1640/19, від 04 грудня 2019 року у справі № 804/1938/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 815/5811/16, від 11 червня 2020 року у справі № 820/3333/18.

Доводи апелянта, що до спірних правовідносин мають бути застосовані норми Кодексу законів про працю України, вірно не прийняті судом першої інстанції, оскільки саме норми Конституції України та спеціального законодавства - Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначають організацію судової влади, здійснення правосуддя в Україні та статус суддів.

Зокрема, підстави для звільнення з посади судді чітко визначені у частині шостій статті 126 Основного Закону України і їх перелік є вичерпним. Органом, уповноваженим приймати рішення про звільнення судді з посади, відповідно до статті 131 Конституції України, є Вища рада правосуддя.

Рішення про звільнення з посади судді Вища рада правосуддя приймає у визначеному законом порядку і тільки з рішенням цього органу (з огляду на правове регулювання цих правовідносин, яке було чинним у період виникнення цього спору) пов`язується припинення здійснення правосуддя (професійним) суддею.

Тому позивач помилково уподібнює/прирівнює здійснення суддею правосуддя на професійній основі до трудових відносин.

Дійсно, будучи зарахованим до штату суду, суддя перебуває у трудових відносинах із судом, що проявляється, зокрема, в отриманні заробітної плати за рахунок бюджетних коштів (яка, утім, також є предметом регулювання Закону № 1402-VIII), матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань), отриманні виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, поширення окремих положень трудового законодавства щодо робочого часу і часу відпочинку. Але усі ці та інші аспекти професійної діяльності судді пов`язані з перебуванням на посаді судді, правовий статус якого визначається насамперед здійсненням правосуддя.

З наведеного вбачається, що отримавши рішення ВРП про звільнення позивача з посади судді, голова Суворовського районного суду м.Одеси був зобов`язаний видати наказ про виключення ОСОБА_1 зі штату суду, що і було їм зроблено.

В межах розгляду даної справи вирішальним фактом є встановлення дати, з якої ОСОБА_1 повинен був бути відрахований за штату Суворовського районного суду м.Одеси.

Листом голови Державної судової адміністрації України №10-6529/16 від 14 вересня 2016 року «Про звільнення суддів з посад» визначено, що якщо на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення суддя перебував у відпустці, датою відрахування його зі штату суду є останній день перебування у відпустці.

За обставинами справи з 23 грудня 2019 року по 03 лютого 2020 року ОСОБА_1 перебував у щорічній відпустці (до 24.01.2020) та у додатковій за вислугу років (до 03.02.2020 року), що підтверджується наказом Суворовського районного суду м.Одеси від 18.12.2019 року № 88-в. Як вже зазначалось раніше, у період відпустки ОСОБА_1 захворів та у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності перебував на лікарняному у період з 27.12.2019 по 17.01.2020 (разом 15 календарних днів).

Звільнення позивача з посади судді відбулось на підставі рішення ВРП № 12/0/15-20 від 09.01.2020 року, яке надійшло до Суворовського районного суду м.Одеси 20 січня 2020 року.

Оскільки накази про відпустку були видані головою суду до дня звільнення судді з посади, при зазначенні дати, з якої позивач відраховується зі штату суду, голова суду вірно врахував період відпустки. Також у наказі при визначенні дати відрахування зі штату вірно врахований період знаходження на лікарняному, який відкритий до часу звільнення.

Враховуючи дату надходження до Суворовського районного суду рішення ВРП про звільнення ОСОБА_1 з посади судді (20.01.2020), судова колегія вважає, що відрахування ОСОБА_1 зі штату Суворовського районного суду м.Одеси вірно відбулось на підставі наказу № 1-о/с від 20 січня 2020 року. До того ж вірною є дата відрахування позивача зі штату суду, яка визначена в наказі № 1-о/с, а саме 18 лютого 2020 року.

Судова колегія враховує, що після звільнення позивача з посади судді на підставі рішення ВРП сформувалась інша правова позиція, відповідно до якої відрахування зі штату суду повинно відбуватися незалежно від обставин перебування судді у відпустці.

Так, за завданням ВРП Рада суддів України листом від 22.01.2021 № 9-рс-49/21 повідомила усі місцеві та апеляційні суди, що відрахування зі штату суду не є звільненням, а є лише неминучим наслідком такого звільнення на підставі прийнятого уповноваженим органом рішення про звільнення судді з посади, тому заборона звільнення у період перебування судді у відпустці, яка передбачена КЗпП України, не може застосовуватися до такого судді і вважатися об`єктивною підставою для невидання головам суддів відповідного наказу.

Правова позиція щодо обов`язку голови суду видати наказ про відрахування зі штату суду одразу ж після отримання рішення ВРП про звільнення судді з посади без врахування положень КЗпП України викладена у постанові ВС КАС від 11.06.2020 у справі № 820/3333/18.

Враховуючи, що наведені рішення та правова позиція, які підлягають застосуванню у судовій практиці та кадровій роботі суду, прийняті після звільнення ОСОБА_1 рішенням ВРП (09.01.2020), судова колегія доходить висновку, що голова Суворовського суду м.Одеси, приймаючи наказ від 20.01.2020 № 1-ос, яким дата відрахування ОСОБА_1 зі штату суду визначена з урахуванням перебування позивача у відпустці та на лікарняному, діяв правомірно, а тому відсутні підстави для визнання такого наказу протиправним та його скасування.

Разом з цим, районним судом не враховано, що з дати звільнення позивача з посади рішенням ВРП (09.01.2020) позивач втратив право на отримання, продовження, перенесення відпусток, у відповідності до приписів ст.11 Закону України "Про відпустки", оскільки його трудові відносини припинено. Отже, у голови Суворовського районного суду м.Одеси Бузовського В.В. були відсутні підстави для продовження відпустки ОСОБА_1 та зміни дати відрахування зі штату на підставі листків непрацездатності, які відкритті після цієї дати (з 04.02.2020 по 13.02.2020, з 17.02.2020 по 26.02.2020 ). Відповідні накази, в тому числі й ті, що не є предметом даної справи, винесені безпідставно та їх прийняття не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права скасовувати накази Суворовського районного суду м.Одеси, які не є предметом позовної заяви ОСОБА_1 , а тому може лише наголосити на тому, що Суворовський районний суд м.Одеси має привести накази щодо звільнення ОСОБА_1 у відповідність, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї постанови (накази голови Суворовського районного суду м.Одеси від 17.02.2020 року № 6-в, від 17.02.2020 року № 3-о/с, від 27 лютого 2020 року № 9-в).

Враховуючи викладене в сукупності, судова колегія вважає накази голови Суворовського районного суду м.Одеси № 6-о/с від 27.02.2020 року та № 7-о/с, № 11-в, № 12-в від 04 березня 2020 року, які є предметом оскарження у даній справі, незаконними, а тому такими, що підлягають скасуванню.

Отже, позовні вимоги в частині скасування наказів голови Суворовського районного суду м.Одеси № 6-о/с від 27.02.2020 року та № 7-о/с, № 11-в, № 12-в від 04 березня 2020 року підлягають задоволенню, але з інших підстав, ніж зазначено у позові.

Враховуючи, що судова колегія дійшла висновку, що ОСОБА_1 вірно відрахований зі штату Суворовського районного суду м.Одеси 18 лютого 2020 року, то відсутні підстави для його поновлення у штаті суду та виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім того, підлягає частковому задоволенню і позовна вимога про зобов`язання Суворовський районний суд м. Одеси внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 про недійсність запису від 04.03.2020 року про звільнення на підставі пункту 3 частини шостої ст. 126 Конституції України та зазначити вірну дату відрахування позивача зі штату суду - 18 лютого 2020 року.

Підписання позивачем 05 березня 2020 року контракту на військову службу терміном на два роки жодним чином не змінює встановлених обставин, оскільки станом на 05 березня 2020 року позивач повинен був бути відрахованим зі штату суду. У зв`язку із викладеним, не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною відмову голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В. у продовженні ОСОБА_1 щорічної відпустки на строк виконання державних або громадських обов`язків та зобов`язання Суворовський районний суд м. Одеси розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.03.2020 року про продовження відпустки у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про відпустки», на період виконання дії контракту та проходження військової служби осіб офіцерського складу у ЗСУ, із збереженням заробітної плати.

Враховуючи, що всі накази, винесені головою Суворовського районного суду м.Одеси 27 лютого та 04 березня 2020 року винесені безпідставно, не підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності голови суду щодо несвоєчасного ознайомлення позивача з цими наказами.

Судова колегія наголошує, що позивача звільнено з посади судді, на якій позивач перебував понад 10 років, а отже він був юридично обізнаний, що факт його звільнення рішенням ВРП припиняє його відносини, як судді з державою, і факт винесення головою суду наказу про відрахування його зі штату суду, жодним чином не порушує його права.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності ТУ ДСА в Одеській області щодо не проведення з ним розрахунків при звільненні, судова колегія з огляду на невірне застосування судом норм матеріального права при розгляді справи, відповідно до ч.2 ст.308 КАС України вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги та переглянути рішення суду першої інстанції в цій частині.

Як вбачається з матеріалів справи, несвоєчасний розрахунок при звільненні позивача (після дати відрахування позивача з посади судді) стався внаслідок оплати матеріального забезпечення у зв`язку із втратою ним працездатності на підставі лікарняних, відкритих протягом лютого 2020 року. Така оплата проводилась ТУ ДСА в Одеській області на підставі наказів Суворовського районного суду м.Одеси № 7-о/с від 04.03.2020, № 8-о/с від 04.03.2020, № 11-в від 04.03.2020, № 12-в від 04.03.2020, № 13-в від 10.03.2020, які направлені до ТУ ДСА 11.03.2020 (т.2 а.с.59). Позивач наголошує, що виплати у розмірі 5 594,23 та 5 557,59 проведені відповідно 06.04.2020 та 24.04.2020 (т.3 а.с.130).

Судова колегія зауважує, що виплати по лікарняним проводяться за рахунок коштів Фонду соціального страхування у відповідності до Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соцстраху від 19.07.2018 № 12.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку № 12 проведення виплат у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності застрахованої особи проводиться на підставі рішення комісії із соціального страхування підприємства, яке має надійти до робочих органів виконавчої дирекції Фонду не пізніше 5 дів з дати прийняття комісією такого рішення.

Крім того, пункт 8 Порядку № 12 передбачає фінансування сум протягом 10 робочих днів.

Відповідно до п.9 Порядку № 12 після находження коштів, зазначених у заяві-розрахунку, на рахунок страхувальника, останній зобов`язаний здійснити виплату відповідного матеріального забезпечення не пізніше, ніж у строки, визначені ч.2 ст.32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», тобто не пізніше 10 днів.

Отже, положення Порядку № 12 встановлюють певний період, у якому виконавча дирекція Фонду здійснює перевірку інформації, складеної у заяві-розрахунку суми матеріального забезпечення, та підтверджує той факт, що дата надходження документів до Фонду для здійснення виплат та дата виплати не збігаються у часі, відтак, не встановлюють вини ТУ ДСА в Одеській області у несвоєчасному проведенні розрахунку з позивачем при відрахуванні зі штату суду.

Суд першої інстанції не врахував наведені норми права, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Крім того, оскільки судова колегія прийшла до висновку про неправомірність та незаконність вищезазначених наказів, на підставі яких проводились такі виплати, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині протиправної бездіяльності ТУ ДСА в Одеській області.

Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови.

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,320,322,325,328,329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року скасувати.

Ухвалити постанову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Визнати протиправними та скасувати накази голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського В.В.:

- № 6-о/с від 27.02.2020 «Про внесення змін до наказу № 3-о/с від 17.02.2020 «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 »;

- №9-в від 27 лютого 2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 ».

- №7-о/с від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу № 6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »;

- №8-о/с від 04 березня 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »;

- №11-в від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу № 9-в від 27.02.2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 »;

- № 12-в від 04 березня 2020 року «Про виплату компенсації ОСОБА_1 в зв`язку з відрахуванням зі штату Суворовського районного суду м. Одеси».

Зобов`язати Суворовський районний суд м. Одеси внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 , зазначивши вірну дату відрахування його зі штату суду - 18 лютого 2020 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: І.Г.Ступакова