Справа № 400/3958/21
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/3958/21
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю «Рейдовий термінал «КОНКОРД» про стягнення заборгованості в сумі 390 544,99 грн,

В С Т А Н О В И Л А :

02 червня 2021 року Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Рейдовий термінал Конкорд», в якому просило стягнути з відповідача заборгованість у сумі 390 544,99 грн, з яких адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу з працевлаштування осіб з інвалідністю складають 387 291,67 грн та пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій - 3 253,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог ФСЗІ зазначив, що ТОВ «Рейдовий термінал «КОНКОРД» не виконало нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотків середньооблікової кількості чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а саме у 2020 році у відповідача працювали 48 осіб, за таких обставин у нього повинні були працювати не менше 2 осіб з інвалідністю, але враховуючи надані ТОВ «Рейдовий термінал Конкорд» документи та зазначену в них інформацію, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність у ТОВ «Рейдовий термінал Конкорд» у 2020 році складала: (1+1+1+1+1+1+1+1+1+1+2+2)/12=1,17 особи, тобто, враховуючи правила округлення, - 1 особа.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що розрахунковим періодом для визначення необхідної кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю є рік, який, зокрема, мав завершитися 31.12.2020, і тільки тоді відповідач мав здійснити розрахунок нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу, зокрема, за 2020 рік. Відповідач вже в вересні 2020 року усвідомлював, що середньооблікова кількість штатних працівників його облікового складу за 2020 рік буде більше ніж 25 осіб, тобто він має працевлаштування ще одного інваліда за результатами 2020 року, і вже наприкінці жовтня 2020 року він працевлаштував ще одного працівника з інвалідністю.

Відповідач також зазначив, що за результатами 2020 року ним працевлаштовано 2 особи з інвалідністю, що фактично знайшло своє відображення в рядку 01 Звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю. Отже, ТОВ «Рейдовий термінал «Конкорд» звільняється від відповідальності, бо ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення правопорушення.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року в задоволенні позовної заяви відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначив, що судом першої інстанції не досліджено та не враховано наявну в матеріалах справи інформацію щодо середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу та середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, у відповідача з січня по грудень 2020 року. Судом також не враховано, що відповідач протягом звітного 2020 року жодного разу не звертався до державного центру зайнятості, та те, що в матеріалах справи відсутні будь- які докази на підтвердження вжиття заходів щодо виділення та створення робочих місць для осіб з інвалідністю до дня працевлаштування особи з інвалідністю 30.10.2020 року на другу посаду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ТОВ «Рейдовий термінал «Конкорд» зареєстровано в ЄДРПОУ 02.07.2015. Основним видом діяльності товариства є вантажний морський транспорт.

Згідно річного звіту форми 10-ПОІ відповідача за 2020 рік середньооблікова кількість штатних працівників у 2020 році становила 48 особи, з них середньооблікова чисельність фактично працюючих осіб з інвалідністю 2 особи (а.с.17).

Листом від 08.04.2021 №06.2-10/02/749 позивач повідомив, що ним виявлено розбіжності в інформації про працевлаштування інвалідів на підприємстві, оскільки відповідно до Звіту форми 10-ПОІ відповідача за 2020 рік середньооблікова кількість штатних працівників у 2020 році становила 48 особи, з них середньооблікова чисельність фактично працюючих осіб з інвалідністю 2 особи, а відповідно до інформації отриманої від ГУ ПФУ в Миколаївській області середньооблікова кількість штатних працівників відповідача у 2020 році становила 48 особи, з них середньооблікова чисельність фактично працюючих осіб з інвалідністю 1 особа.

Листом від 28.04.2021 №70/04-21 ТОВ «Рейдовий термінал «Конкорд» повідомило позивача, що дійсно ним подано Звіт форми 10-ПОІ за 2020 рік середньооблікова кількість штатних працівників у 2020 році становила 48 особи, з них середньооблікова чисельність фактично працюючих осіб з інвалідністю 2 особи. Ця інформація є достовірною та розбіжності відсутні, оскільки з 29.10.2020 ТОВ «Рейдовий термінал «Конкорд» прийнято на роботу другу особу з інвалідністю. До листа ТОВ «Рейдовий термінал «Конкорд» додано копії повідомлення про прийняття працівників на роботу, копії посвідчення інваліда, копії висновків медико-соціальних (експертних) комісій про умови та характер праці.

За результатами розгляду наданого відповідачем звіту та копій документів, позивачем встановлено, що в порушення вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні ТОВ «Рейдовий термінал «Конкорд» мало бути працевлаштована 2 особи з інвалідністю, проте відповідачем працевлаштовано другу особу з інвалідністю у 2020 році лише 30 жовтня 2020 року. Внаслідок невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідач повинен сплатити адміністративно - господарські санкції у розмірі 390 544,99 грн, з яких адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу з працевлаштування осіб з інвалідністю складають 387 291,67 грн та пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій - 3 253,32 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вжито усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів, а тому на нього не може бути покладена відповідальність за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування у зв`язку із відсутністю у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Крім того, суд першої інстанції звернув увагу, що упродовж 2020 року штатна чисельність відповідача постійно змінювалась. Крім того, на підприємстві працювала особа, прийнята на посаду з 2017 року. Зазначені обставини також впливають на визначення середньооблікової кількості працівників на підприємстві, але не були враховані позивачем. Судом зазначено, що відповідачем у жовтні 2020 року прийнято на роботу другу особу з інвалідністю, а тому відповідачем у 2020 році виконані вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні щодо прийняття заходів для працевлаштування інвалідів».

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" №875-XII від 21.03.1991 року для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

При цьому, частиною другою та третьою статті 19 Закону №875-XII визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Частиною першою статті 20 Закону №875-ХІІ встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Так, відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями. Про це також вказано у ч.2 статті 20 Закону № 875-ХІІ.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" № 5067 роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Відповідно до абз.3 пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 70 від 31 січня 2007 року, інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням із Держстатом.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 затверджено Форму звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", яка подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше через три робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Судова колегія наголошує, що на підприємство покладається обов`язок самостійного працевлаштування інвалідів лише шляхом створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та інформування про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування інвалідів, в тому числі і центри зайнятості. Закон № 875-ХІІ не покладає обов`язок на підприємство здійснювати самостійний пошук працівників - інвалідів.

Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність інвалідів, відмова інваліда від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах по справі № 817/1188/18 від 24 квітня 2019 року та по справі № 812/1164/18 від 31 липня 2019 року, по справі № 440/2008/19 від 24 червня 2020 року, по справі № 260/554/19 від 13 травня 2021 року.

Системний аналіз вищезазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані:

- виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

- надавати державній службі зайнятості необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю інформацію у порядку, передбаченому Законом № 5067 та наказом № 316;

- звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Законом № 875-ХІІ та Порядком № 70;

- у разі невиконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

В свою чергу, закон не покладає обов`язок на підприємство здійснювати самостійний пошук працівників - осіб з інвалідністю.

Для підтвердження доводів товариства, з якими погодився суд першої інстанції, що відповідачем вжито усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів та ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування у зв`язку із відсутністю у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись, П`ятим апеляційним адміністративним судом витребувано від Миколаївського обласного центру зайнятості інформацію, чи подавало ТОВ "Рейдовий термінал "Конкорд" звіти форми №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" у 2020 році (за наявності надати копії звітів).

Згідно листа відповіді Миколаївського обласного центру зайнятості від 24.09.2021 № 18/04/3277-21, ТОВ "Рейдовий термінал "Конкорд" звіти форми №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" у 2020 році не подавало.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що упродовж 2020 року штатна чисельність відповідача постійно змінювалась.

Дійсно, протягом січня лютого 2020 року штатна чисельність працівників відповідача становила 31 особу, а тому у нього вірно працювала одна особа з інвалідністю.

Натомість, вже з березня по грудень 2020 року штатна чисельність відповідача становила від 4 до 63 осіб, що мало наслідком створення з березня 2020 року другої посади для особи з інвалідністю, у відповідності до приписів ч.1 ст.19 Закону № 875.

З матеріалів справи вбачається, що друга особа з інвалідністю ОСОБА_1 прийнята відповідачем на роботу лише з 30.10.2020 року.

Отже, з березня 2020 року по 29 жовтня 2020 року позивач не створив другу посаду для особи з інвалідністю, відповідно до вимог чинного законодавства.

Доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю, є наказ по підприємству стосовно створення відповідного робочого місця, звіт форми № 3-ПН, що подається у порядку, визначеному наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31 травня 2013 року.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 02 травня 2018 року у справі № 804/8007/16, від 13 липня 2020 року у справі № 804/4097/18.

Передбачена частиною 1 статті 20 Закону № 875-ХІІ міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку сплатити адміністративно-господарської санкції на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати або 1) у разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 18 Закону № 875-ХІІ, а саме: не виділення та не створення робочих місць, не надання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, так як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування осіб з інвалідністю, або 2) у разі порушення роботодавцем вимог частини 3 статті 17, частини 1 статті 18, частин 2, 3 та 5 статті 19 Закону № 875-ХІІ, що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.

Враховуючи встановлені обставини справи, судова колегія приходить висновку, що обов`язок товариства щодо створення нормативу робочого місця для працевлаштування інвалідів у кількості одного робочого місця відповідачем не виконано, оскільки взагалі не подавалися звіти за формою №3-ПН за 2020 рік з березня 2020 року, коли штатна чисельність відповідача передбачала обов`язок створення двох робочих місць для особи з інвалідністю.

Відповідач не повідомляв центр зайнятості про наявність вакантної посади для працевлаштування осіб з інвалідністю, а тому застосування до нього адміністративно-господарських санкцій не є безпідставним.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13 липня 2020 року у справі № 804/4097/18.

Відповідно до Інструкції щодо заповнення форми звітності № 10-ПОІ (річна) «Звітність про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю», затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 27 серпня 2020 року № 591, у рядку 01 відображається середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за звітний рік, яка визначається відповідно до пункту 3.2 глави 3 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28 вересня 2005 року № 286, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 листопада 2005 року за № 1442/11722.

У рядку 02 відображається середньооблікова кількість штатних працівників за звітний рік, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, з розподілом за статтю, місцем фактичного проживання та віком. Якщо фізичній особі, яка використовує працю найманих працівників, відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, вона збільшує показник рядка 02 на одиницю.

У рядку 03 відображається кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які відповідно до нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, установленого статтею 19 Закону, повинні працювати на робочих місцях, створених роботодавцем. Показник рядка 03 для роботодавців, у яких працює від 25 осіб, визначається шляхом множення показника рядка 01 на 4 %; для роботодавців, у яких працює від 8 до 25 осіб, дорівнює 1. Дані щодо середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу (рядок 01), середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність (рядок 02), та кількості осіб з інвалідністю, які повинні працювати на робочих місцях (рядок 03), відображаються в цілих одиницях. Якщо при обчисленні виникає дробове число, застосовується правило заокруглення до цілого: якщо після коми число від 1 до 4, заокруглення відбувається в бік зменшення, від 5 до 9 - в бік збільшення.

У рядку 04 відображається сума фонду оплати праці штатних працівників облікового складу, зазначених у рядку 01, за звітний рік. У рядку 05 відображається середньорічна заробітна плата штатного працівника, яка розраховується за формулою: рядок 05 = (рядок 04 х 100)/ рядок 01.

Відповідно до п.3.2.5 Інструкції зі статистики кількості працівників, середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4, ... 12.

Матеріалами справи підтверджено, що друга особа з інвалідністю працевлаштована з 30 жовтня 2020 року та фактично пропрацювала два місяці 2020 року.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 пропрацював на підприємстві 2 місяці у 2020 році, отримано наступний коефіцієнт - 1*2/12=0,166666667, який шляхом математичного округлення дорівнює 0, що, у свою чергу, свідчить про відсутність необхідної кількості працевлаштованих осіб з інвалідністю.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги, що ТОВ «Рейдовий термінал «КОНКОРД» не виконано нормативу робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю протягом звітного 2020 року, за що передбачені адміністративно господарські санкції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 1.380.2019.003534 від 11 вересня 2020 року.

Щодо розміру санкції та нарахованої пені, судова колегія зазначає наступне.

Згідно п.12 Інструкції № 591 щодо заповнення форми звітності № 10-ПОІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю", у рядку 06 відображається сума коштів адміністративно-господарських санкцій, яку повинен сплатити роботодавець у разі невиконання нормативу.

Для роботодавців, у яких працює 25 осіб і більше, сума коштів адміністративно-господарських санкцій дорівнює:

рядок 06 = (рядок 03 - рядок 02) х рядок 05.

Згідно відомостей звіту відповідача про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік, сума у рядку 5 складає 387 291,67 грн (без округлення).

Тобто, сума адміністративно-господарської санкції згідно п.12 Інструкції № 591 складає 387 291,67 грн (1 х 387 291,67), що вірно визначено апелянтом.

Розраховуючи пеню із суми санкції та облікової ставки НБУ, яка станом на 27.05.2020 року (дата розрахунку) становить 7,5%, розмір пені за 1 день складає 77,46 грн, а за період з 16.04.2020 року по 27.05.2020 року складає 77,46 грн * 42 дні = 3 253,32 грн.

Враховуючи викладене, судова колегія доходить висновку, що позивачем вірно встановлено порушення відповідачем положень ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», застосовано адміністративно-господарську санкцію у відповідності до норм чинного законодавства, також вірно визначено суму пені. Отже позовні вимоги Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення з ТОВ «Рейдовий термінал «КОНКОРД» 390 544,99 грн (387 291,67 грн + 3 253,32 грн) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, неповно з`ясував обставаини справи, в зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 07 червня 2021 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року скасувати з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Рейдовий термінал «КОНКОРД» заборгованість у сумі 390 544,99 (триста дев`яносто тисяч п`ятсот сорок чотири) грн, з яких адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу з працевлаштування осіб з інвалідністю складають 387 291,67 (триста вісімдесят сім тисяч двісті дев`яносто одна) грн та пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій - 3 253,32 (три тисячі двісті п`ятдесят три) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко