Справа № 420/14353/21
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд: визнати протиправними Військової частини НОМЕР_2 щодо проведення виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та індексації грошового забезпечення пiсля дня звільнення позивача; стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача середній заробіток за 850 днiв затримки повного розрахунку при звільненні за період з 05.02.2019 по 04.06.2021 року включно, обчислений шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення позивача за останні два місяці служби на кiлькiсть днiв затримки виплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додатковоп вiдпустки, як учаснику бойових дій, в сумі 311883 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що на виконання рішення суду, 04.06.2021 року на картковий рахунок позивача від відповідача надійшла грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій та iндексація грошового забезпечення в сумi 4574,29 грн., та 38794,55 грн.

Позивач звернувся з заявою до відповідача з проханням нарахувати та виплатити середній заробіток у зв`язку з затримкою виплати розрахунку за період з 05.02.2019 (день виключення зі списків частини) по 04.06.2021 року (день фактичного розрахунку). Відповіді позивачем не отримано, та виплати середнього заробітку не було.

Позивач вважає, що дії Відповідача щодо не проведення з ним остаточного та повного розрахунку при звiльненні є протиправними, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України №692 від 26 грудня 2018 року ОСОБА_1 був звільнений; з військової служби та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05 лютого 2019 року №25 виключений зі списків особового складу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року по справі №420/11809/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористану відпустку як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2019 роки та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану відпустку як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2019 роки. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року по справі №420/11811/20 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2016 року по 01.01.2019 рік, зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2016 року по 01.01.2019 року зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 05.02.2019 року по день фактичної виплати індексації задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2016 року по 28.02.2018 року та грудень 2018 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2016 року по 28.02.2018 року та грудень 2018 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

04.06.2021 року на виконання зазначених рішень суду на картковий рахунок позивача надійшов платіж від Військової частини НОМЕР_1 у сумi 4574,29 грн. та 38794 грн.

Позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою в якій просив нарахувати та виплатить середній заробіток у зв`язку з затримкою розрахунку за період з 26.12.2018 (день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_5 ) по 04.06.2021 року (день фактичного розрахунку.)

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У разі не проведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Матеріалами справи підтверджено, що повністю остаточний розрахунок з позивачем не було проведено у день звільнення.

Тобто, не проведення з вини власника, або уповноваженого ним органу, розрахунку з працівником у зазначені строки свідчить про наявність у позивача права на отримання відшкодування за затримку виплати вихідної допомоги на підставі статті 117 КЗпП України.

Разом з тим, в постанові від 26.02.2020 року у справі № 821/1083/17 Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, відповідних критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Відповідні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

У справі, що розглядається, суд бере до уваги те, що розмір середнього заробітку за час затримки виплати перевищує суму індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2016 року по 28.02.2018 року та грудень 2018 року та суму грошової компенсації за невикористану відпустку як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2019 роки у декілька разів.

Суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 10000 грн. (десять тисяч грн.)

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 560/3971/19.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними Військової частини НОМЕР_2 щодо проведення виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та індексації грошового забезпечення пiсля дня звільнення позивача.

3. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 10000 грн. (десять тисяч грн.)

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко