Справа № 947/17689/21
Суддя: Гниличенко М. В.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/167/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Намазовій К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд -

ВСТАНОВИВ:

14.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАН № 4341803 від 12.06.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., посилаючись на те, що дана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає вимогам законодавства України та з порушенням його прав.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2021 року вказаний адміністративний позов було розподілено судді ГниличенкоМ.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 15.06.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

17.06.2021 року на адресу Київського районного суду м.Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків позову.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 22.06.2021 року провадження по справі було відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання на 08.07.2021 року, вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільного законодавства відповідачам був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву або заперечень.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання з`явився, вимоги адміністративного позову підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач - представник Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Нагнибыда О.М. до судового засідання з`явився, підтримав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову та постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності залишити без змін.

Статтею 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху із змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАН № 4341803 від 12.06.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Як вбачається з вказаної постанови про адміністративне правопорушення, 12.06.2021 року водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по вул. Отамана Головатого, 98 у м.Одеса близько 13 год. 34 хв., керуючи транспортним засобом Lexus IS 200, державний номер НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження руху у населеному пункті, а саме при дозволеної швидкості 50 км/год. рухався зі швидкістю 74 км/год., більше як на 24 км/год., чим порушив вимоги п.12.4. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП./а.с.5/.

Із відзиву вбачається, що факт вчинення правопорушення підтверджується фото-та відеоматеріалами відзнятими лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів - TruCAM LTI 20/20 № ТС008402, також зазначено що сертифікат відповідності на вказаний вимірювач швидкості 23.12.2020 року видано приватному підприємству «Директон», копія якого є в матеріалах справи./а.с.63/.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст..41 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-ХII « Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України /ст.53 Закону № 3353-ХII/.

Пункт 1.10 ПДР України визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 «Населений пункт», 5.46 «Кінець населеного пункту», 5.47 «Населений пункт», 5.48 «Кінець населеного пункту».

Водночас, п.12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП, відповідальність за цією частиною передбачена, зокрема, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які стосуються Правил дорожнього руху, зокрема ч.1,2, третя і 5 статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч.1 ст.8 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, ч.2 ст.283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння ним правопорушення.

Частиною 3 ст.283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч.2 цієї статті, має містити також відомості про технічний засіб, яким здійснено фото-або відеозапис.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган/посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особами, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що транспортний засіб Lexus IS 200, державний номер НОМЕР_1 , 12.06.2021 року під керуванням водія ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Отамана Головатого, 98 у м.Одеса перевищив встановлені обмеження руху у населеному пункті, а саме при дозволеної швидкості 50 км/год. рухався зі швидкістю 74 км/год., більше як на 24 км/, в оскаржуваній постанові відповідач посилається на доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача це здійснення вимірювання швидкості руху приладом TruCAM LII серійний номер 0084021/а.с.5/.

Проте, позивач звертає увагу суду на розбіжності номера та серії приладу TruCAM, які зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення та відзиву на позов.

Судом було досліджено постанова про накладення адміністративного стягнення від 12.06.2021 року серії ЕАН № 4341803, з якої вбачається, що вимірювач швидкості руху здійснено приладом TruCAM LII серійний номер 0084021 /а.с.5/, а у відзиву на позов зазначено інший вимірювач швидкості руху - TruCAM LTI 20/20 № ТС008402 /а.с.21/, у роздруківці з файлу I3200 0612 133420.jmx зазначено прилад TruCAM II № ТС008402/а.с.29/, у сертифікатах перевірки типу та відповідності зазначено, що прилад LTI 20/20 TruCAM II пройшов перевірку та підтверджує його відповідність вимогам Технічного регламенту /а.с.62-63/.

У сертифікаті відповідності UA.TR. є перелік заводських/серійних номерів вимірювачів швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM II, в якому прилад TruCAM LII серійний номер 0084021, який зазначено у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності 12.06.2021 року, взагалі не значиться.

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що дійсно інспектор допустив помилку у постанові при визначенні серії та номеру приладу, але це не вплине на встановлені обставини справи, які було зафіксовано на відеозапису камери поліцейського.

Відповідно ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У відзиву представник відповідача вказує, що факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується фото та відеоматеріалами відзнятими лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС008402, що підтверджується роздруківкою файлу I3200 0612 133420.jmx, проте суд не погоджується з вказаним твердженням, оскільки розбіжності у серії та номеру лазерного вимірювача у постанові та досліджених у судовому засіданні документів, не дають суду однозначно встановити яким саме приладом було зафіксовано швидкість автомобіля позивача, тому вказаний доказ суд не приймає до уваги та вважає його неналежним та недопустимим доказом по справі.

Також, позивач зазначає, що при винесенні постанови інспектор поліції знехтував вимогами глави 2 КУпАП та взагалі не розглядав справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим було грубо порушені його права, передбачені ст.268 КУпАП.

Однак, суд в цієї частині частково погоджується з даними доводами позивача з огляду на наступне.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем були дотримані вимоги законодавства, зокрема позивачу в коректній формі були роз`яснені його права згідно ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та надана можливість скористатись ними на власний розсуд, що вбачається із відеозаписів, доданих до матеріалів справи. Після роз`яснення прав інспектором, позивач зауважив, що з правами ознайомлен. Крім того, інспектором поліції було роз`яснено причину зупинки та показано відеозапис з цього приводу. Проте, позивач на свій розсуд не надав усних або письмових пояснень, будь-яких клопотань або заперечень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення заявлено не було.

У зв`язку з чим, за результатами розгляду справи відносно ОСОБА_1 було винесено постанову та ознайомлено зі змістом, роз`яснено порядок та строки її оскарження, вказану постанову було підписано позивачем та отримано другий екземпляр.

Єдине, що було встановлено на відеозапису, що дійсно представник поліції не представився та не показав службове посвідчення, хоча при зверненні до громадян поліцейський повинен пред`явити службове посвідчення, окремої вимоги від позивача до поліцейського щодо надання службового посвідчення не надходило.

Крім того, суд зазначає, що у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Також, позивач у судовому засіданні посилається на норми ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію», якими передбачено, що поліція може розміщувати техніку фото-відеофіксації, що працює в автоматичному режимі. Позивач вказує на те, що під час спілкування інспектором було повідомлено, що правопорушення зафіксовано не в автоматичному режимі, тобто фіксація проводилась безпосередньо приладом TruCAM з рук поліцейського, що на його думку, є недопустимим.

Суд погоджується з даними твердженнями позивача, оскільки належним доказом вини водія у справах про адміністративне правопорушення, передбачено ст.122 КУпАП є фіксація такого перевищення за допомогою пристрою TruCAM, закріпленим стаціонарно /на тринозі, штативі тощо/, тобто порушення швидкості руху повинно проводитись стаціонарно встановленим TruCAM.

При цьому, судом враховано положення ст.40 Закону № 580-VIII, якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати /розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання ПДР.

Отже при проведені фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото і відеотехніка повинно бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою закону /стаціонарно вмонтованим способом/, натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст.40 вказаного Закону.

У даному випадку фіксація перевищення швидкості була здійснена приладом TruCAM, який інспектор тримав в руках, що може дати більшу похибку аніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач, внаслідок вібрації та дрибіжання, та з огляду на те, що взагалі неможливо ідентифікувати яким саме приладом було здійснено вказане вимірювання швидкості, у зв`язку з розбіжностями серії та номеру приладу, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд приходить до висновку, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCAM працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку, передбаченому ст.40 Закону № 580-VIII, зокрема у вигляді таких дій як закріплення, монтування, розміщення або використання інформації, яка знаходиться у чужому володінні, тому лист директора ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 року за вих. № 22-38/49 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCAM для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото-і відеотехніки для фіксації виявлених порушень дорожнього руху.

При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини / в аспекті оцінки аргументів учасників справи / - принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо скасування постанови серії ЕАН № 4341803 від 12.06.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 249, 250, 251, 252 , 254, 258, 280, 283, 286, 288, 293 КУпАП, ст.ст.23, 40 Закону України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху України, ст.ст. 8,9, 77, 94, 122, 241-246, 251,286, 293 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАН № 4341803 від 12.06.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00грн. /триста сорок гривень/.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.10.2021 року.

Суддя Гниличенко М. В.