Справа № 360/4245/21
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

13 жовтня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4245/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 11 серпня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Луганській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Луганській області) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25 лютого 2021 року № Ф256У.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вимогу ГУ ДПС у Луганській області про сплату боргу (недоїмки) від 25 лютого 2021 року № Ф256У позивач не отримував, а дізнався про неї 05 серпня 2021 року, коли державний виконавець надав її копію.

З вимогою про сплату боргу (недоїмки) відповідача позивач не погоджується, та вважає її протиправною, винесеною з порушенням норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

З посиланням на положення статей 1, 4 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», статей 1, 26, пункту 16 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач вважає, що він може бути платником єдиного внеску виключно за умови добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, а, отже, оскаржувана вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 16 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного без повідомлення сторін (арк. спр. 51-52).

Ухвалою від 30 серпня 2021 року відмовлено ГУ ДПС у Луганській області в задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, яке надійшло до суду 27 серпня 2021 року (арк. спр. 71-72, 75).

Ухвалою від 31 серпня 2021 року задоволено клопотання ГУ ДПС у Луганській області про здійснення процесуального правонаступництва відповідача у справі, здійснено заміну ГУ ДПС у Луганській області (код за ) його правонаступником ГУ ДПС у Луганській області (код за ЄДРПОУ ВП 44082150) (арк. спр. 59-60, 90-92).

Від ГУ ДПС у Луганській області 02 вересня 2021 року надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення вимог позивача з таких підстав (арк. спр. 95-99).

Відповідно до реєстраційних та облікових даних платників податків ОСОБА_1 перебуває на обліку, як фізична особа-підприємець у ГУ ДПС у Луганській області (м. Лисичанськ) з 11 серпня 1995 року по теперішній час, застосовує спрощену систему оподаткування (І група) з 01 січня 2012 року по теперішній час.

Згідно з інформаційними базами даних ДПС України станом на 01 жовтня 2013 року в інтегрованій картці платника (далі - ІКП) по коду платежу 71040000 (єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування для фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування) рахувалась заборгованість у сумі 10970,78 грн. Позивачу в автоматичному режимі проведено нарахування єдиного внеску з врахуванням абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону № 2464 у сумі 38 513,34 грн за період з 01 липня 2013 року по 30 червня 2014 року та за період з 01 січня 2017 року по 29 лютого 2020 року, за період з 01 червня 2020 року по 30 листопада 2020 року. У період з 01 жовтня 2013 року по 26 серпня 2021 року ФОП ОСОБА_1 сплачено єдиний внесок по коду платежу 71040000 у сумі 2312,06 грн. Таким чином, станом на 26 серпня 2021 року в ІКП по коду платежу 71040000 рахується заборгованість з єдиного внеску у сумі 47172,06 грн.

На підставі норм Закону № 2464-VI позивачу як платнику єдиного внеску виставлено податкову вимогу від 25 лютого 2021 року № Ф256У на суму недоїмки по сплаті єдиного внеску, яку обліковано в ІКП. Інформація, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ПФУ як пенсіонер за віком у відповідача відсутня.

Також відповідач наполягав, що позивач звернувся до суду за оскарженням вимоги про сплату боргу з порушенням строку звернення до суду, установленого чинним законодавством.

Від ГУ ДПС у Луганській області 02 вересня 2021 року надійшло клопотання про залишення позову без розгляду (арк. спр. 101-104).

Ухвалою від 07 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу подати до суду обґрунтоване клопотання про поновлення строку на звернення до суду з цим позовом (арк. спр. 110-111).

Від позивача 08 вересня 2021 року надійшло заперечення на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду та 16 вересня 2021 року клопотання про поновлення строку на звернення до суду з цим позовом (арк. спр. 115, 120).

Ухвалою від 17 вересня 2021 року задоволено клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду; визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду та поновлено позивачу такий строк; продовжено розгляд адміністративної справи (арк. спр. 121-122).

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 11 серпня 1995 року за № 0003874 Лисичанською міською радою, перебуває на обліку в ГУ ДПС у Луганській області (м. Лисичанськ), що підтверджено копіями свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 № 681206, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 19 грудня 2012 року серії АБ № 327530, довідки про взяття на облік платника податків від 05 грудня 2012 року № 161/18/36-02 (арк. спр. 11, 12, 14).

З 01 січня 2012 року позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, про що свідчить копія свідоцтва платника єдиного податку від 24 травня 2012 року серії А № 147098 (арк. спр. 13).

З 16 листопада 2010 року позивач є пенсіонером за віком, про що свідчить пенсійне посвідчення від 03 березня 2011 року серії НОМЕР_2 , видане Пенсійним фондом України (арк. спр. 9).

Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Курську Курської області від 15 жовтня 2018 року за № 380653/18 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в УПФР в м. Курську Курської області, позивачу з 01 вересня 2014 року безстроково призначено страхову пенсію по старості (арк. спр. 32).

Згідно з даними інтегрованої картки позивача за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 станом на 31 січня 2021 року облікована недоїмка в сумі 47172,06 грн (арк. спр. 79-80).

На підставі даних інтегрованої картки платника ГУ ДПС у Луганській області згідно з абзацом першим частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI позивачу як фізичній особі - підприємцю, що обрав спрощену систему оподаткування, сформовано та надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25 лютого 2021 року № Ф256У, яка утворилась станом на 18 червня 2021 року, в сумі 47172,06 грн (арк. спр. 10, 81).

Згідно з відміткою на довідці про причини повернення поштового відправлення, поштове відправлення, яким позивачу направлено вимогу про сплату боргу повернуто 28 березня 2021 року без вручення за закінченням терміну зберігання (арк. спр. 82).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Основами законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженими Законом України від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР, Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон № 2464-VI.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI (тут і надалі положення Закону наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин збільшення контролюючим органом недоїмки позивачу)).

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 Закону № 2464-VI).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною четвертою статті 4 Закону № 2464-VI визначено, що особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 5 Закону № 2464-VI облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах праці, трудових відносин та зайнятості населення, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється податковим органом шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (абзац другий частини першої статті 5 Закону № 2464-VI).

Відповідно до абзаців третього-четвертого частини першої статті 5 Закону № 2464-VI Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 4 цього Закону, на яких поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», - здійснюється на підставі відомостей про державну реєстрацію створення юридичної особи та її відокремленого підрозділу, відокремленого підрозділу іноземної неурядової організації, представництва, філії іноземної благодійної організації, державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, скасування державної реєстрації їх припинення, наданих згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», у день отримання зазначених відомостей.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Статтею 9 Закону № 2464-VI визначено таке:

- обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частина третя);

- сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування або на єдиний рахунок, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (частина п`ята);

- єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку або на єдиний рахунок (частина сьома);

- платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзаци перший, третій частини восьмої);

- єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята).

Згідно з частиною першою статті 10 Закону № 2464-VI платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є:

члени особистого селянського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню;

особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4, та не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною третьою статті 10 Закону № 2464-VI визначено, що особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до податкового органу за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Податковий орган, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості.

З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, податковим органом в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, якщо вони отримують пенсію за віком, можуть бути платниками єдиного внеску за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, що передбачає собою укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 05 листопада 2018 року у справі № 806/2169/16, від 04 вересня 2019 року у справі № 806/1503/16, від 20 грудня 2019 року у справі № 817/1241/16.

За матеріалами справи позивач з 16 листопада 2010 року отримує пенсію за віком, тому у розумінні частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI може бути платником єдиного внеску виключно за умови його добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, допустимим доказом чого є відповідний договір.

ГУ ДПС у Луганській області не надано суду договору про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Оскільки відповідачем до матеріалів справи не надано допустимих доказів добровільної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, суд дійшов висновку, що позивач не є платником єдиного внеску, що виключає обов`язки щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, учасниками якої, зокрема, є Україна та Російська Федерація (далі - Угода), пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Пунктами 1, 2 статті 6 Угоди передбачено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою.

Відповідно до статті 7 Угоди при переселенні пенсіонера в межах держав-учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством за новим місцем проживання пенсіонера.

Наведені положення Угоди, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, свідчать про те, що з 01 вересня 2014 року ОСОБА_1 також має право не сплачувати єдиний внесок як фізична особа - підприємець, що обрала спрощену систему оподаткування та є пенсіонером за віком, яка отримує відповідно до закону пенсію, незважаючи на те, що з цього часу він перебуває на обліку в УПФРФ в м. Курську Курської області, де йому безстроково призначено страхову пенсію по старості (аналогічний вид пенсії в Україні пенсія за віком).

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що вимога ГУ ДПС у Луганській області від 25 лютого 2021 року № Ф256У на загальну суму 47172,06 грн не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, закріпленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому підлягає скасуванню. Відповідно, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією про сплату судового збору від 11 серпня 2021 року (арк. спр. 3).

Оскільки позов підлягає задоволенню, судові витрати у розмірі 908,00 грн суд присуджує позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, яким допущено порушення прав платника податків.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Луганській області (місцезнаходження: 93401, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Енергетиків, будинок 72, код за ЄДРПОУ ВП 44082150) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Луганській області від 25 лютого 2021 року № Ф256У, якою ОСОБА_1 визначено суму боргу по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 47172,06 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова