Справа № 568/594/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 568/594/20 пров. № А/857/15565/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Довгополова О. М.,

з участю секретаря судового засідання Кардаш В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 22 квітня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду (прийняту у м. Радивилові суддею Троцюк В. О.) в адміністративній справі № 568/594/20 за позовом ОСОБА_1 до Радивилівської міської ради Рівненської області, Львівського комунального підприємства «Муніципальна варта» про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при виконкомі Радивилівської міської ради,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Радивилівського районного суду Рівненської області з адміністративним позовом та просила визнати протиправною і скасувати постанову адміністративної комісії при виконкомі Радивилівської міської ради № 2 від 13 лютого 2020 року про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 22 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду, на підставі статей 122, 123, 240 КАС України, у зв`язку з тим, що позивач пропустила строк звернення до адміністративного суду без поважних причин.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, його оскаржила ОСОБА_1 і подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали допустив порушення норм процесуального та матеріального права; тому просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що жодних повідомлень ні про дату розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності адміністративною комісією Радивилівської міської ради, ні листів з копією постанови вона не отримувала, а про постанову дізналася лише 17.06.2020. Зазначає, що від жодного цінного листа не відмовлялася і письмова відмова одержувача в отриманні цінного листа від 24.02.2020 в матеріалах справи відсутня. Також вказує на необхідність забезпечення її доступу до правосуддя.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Проте, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно вимог частини другої статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі, зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Згідно частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду з відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивач звернулась з цим позовом до суду 25.06.2020 щодо оскарження постанови від 13.02.2020 про накладення адміністративного стягнення, пропустивши встановлений законом десятиденний строк на її оскарження.

Позивач, як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду вказує, що оскаржувану постанову отримала, звернувшись 17.06.2020 із письмовою заявою до Радивилівської міської ради про отримання матеріалів про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Проте, на думку колегії суддів, така причина не може бути поважною причиною пропуску строку, оскільки отримання позивачем листа відповідача у відповідь на її заяву не змінює момент, з якого позивач могла дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в цьому випадку.

Суд зазначає, що строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що копію оскаржуваної постанови надіслано позивачу 24.02.2020 рекомендованим листом з повідомленням про вручення із штрихкодовим ідентифікатором № 467, від отримання якого адресат відмовилася, про що свідчить довідка складена працівником Укрпошти, яка закріплена на цьому листі.

При цьому, з пояснень позивачки встановлено, що в кінці травня 2020 року, отримавши пенсію в меншому розмірі, вона зателефонувала в Рівне в Головне управління пенсійного фонду та в телефонній розмові дізналася, що з неї стягується штрафні санкції за рішенням Радивилівської міської ради.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.05.2020 у справі № 9901/37/20 дійшла висновку, що початок перебігу строку на звернення до суду не може бути пов`язаний з обізнаністю чи необізнаністю позивача про окремі підстави позову, тобто окремі фактичні та/або юридичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача, а розпочинається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про ухвалення рішення, яке її стосується.

Суд звертає увагу, що протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено уповноваженими особами Львівського КП «Муніципальна варта» 17.12.2019 та 03.01.2020. Вказані проколи направлялись на адресу позивача, що свідчить список згрупованих відправлень з поштового відділення Львів-5.

Окрім того, позивачем до позовної заяви долучено копію ухвали слідчого судді Франківського районного суду м. Львів від 05.03.2020, з тексту якої видно, що 03.01.2020 ОСОБА_1 звернулася до Львівської місцевої прокуратури № 3 із заявою про вчинення злочину службовими особами Франківського ВП. Як пояснила позивач в судовому засідання суду першої інстанції, вона зверталася до відділення поліції із заявою на неправомірні дії уповноважених осіб ЛКП «Муніципальна варта», що мали місце 03.01.2020.

У матеріалах справи є повістка Радивилівської міської ради про розгляд 12.02.2020 о 11:00 адміністративної справи за ст. 152 КУпАП щодо ОСОБА_1 , на якій головою адміністративної комісії та спеціалістом міської ради здійснено запис про те, що ОСОБА_1 ознайомлено із змістом повістки на території землеволодіння по АДРЕСА_1 , проте отримання повістки та підпису вона відмовилася (а. с. 53).

У цій повістці також зазначено, що у випадку неможливості прийняти участь в засіданні комісії, розгляд справи буде перенесено на 13.02.2020 на 10:00 год. У випадку повторного нез`явлення справу буде розглянуто без участі особи.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що позивач знала про складення щодо неї протоколів про адміністративне правопорушення та про розгляд адміністративною комісією адміністративної справи. Також ще у травні 2020 року знала, про рішенням Радивилівської міської ради про накладення на неї стягнення, у зв`язку з чим перебіг відповідного строку звернення до суду не може розпочинатися з 17.06.2021.

Колегія суддів зазначає, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При цьому суд зауважує, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У п. 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЕREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У п. 44 рішення Європейського суду з прав людини Осман проти Сполученого королівства та пункті 54 рішення Круз проти Польщі зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про пропущення ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду із цим позовом, оскільки позивач не вказала і не підтвердила відповідними доказами існування об`єктивно непереборних обставин, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом наведене вище жодним чином не спростовано і в своїх доводах апеляційної скарги жодних доказів протилежного не надано.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення суду не впливають та висновків суду не спростовують, тому колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для його детального аналізу.

Враховуючи наведені правові норми та фактичні обставин справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржена ухвала суду винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 22 квітня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 568/594/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
О. М. Довгополов
Постанова складена в повному обсязі 18 жовтня 2021 року.