Справа № 140/15668/20
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 140/15668/20

адміністративне провадження № К/9901/35786/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року

у справі №140/15668/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

29 вересня 2021 року до касаційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

В обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень у справі №140/15668/20 заявник указує на оскарження судових рішень з підстав, передбачених частиною другою статті 353 КАС України, а саме, суд не дослідив зібрані у справі докази (п. 1); суд не обґрунтовано відхилив клопотання про витребування та дослідження, огляд доказів і інші клопотання (заяву) щодо встановлення обставин що мають значення для правильного вирішення справи (п.3); суд встановив обставини, що мають значення у справі, на підставі недопустимих доказів (п.4). Посилання на відповідний підпункт частини четвертої статті 328 КАС України відсутні.

При цьому, пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про недослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Тобто, указане порушення процесуального права не може бути самостійною підставою для касаційного оскарження.

У відсутності обґрунтованих підстав визначених пунктом 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України Суд позбавлений можливості прийняти доводи скаржника щодо наявності підстави передбаченої пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України.

В обґрунтування посилань на пункти 3, 4 частини другої статті 353 КАС України скаржником не зазначено які його клопотання (заяви) судами попередніх інстанцій було необґрунтовано відхилено, не зазначено які обставини справи установлено на підставі недопустимих доказів та в чому полягає їх недопустимість.

З огляду на викладене, формальне посилання на підпункти 1, 3, 4 частини другої статті 353 КАС України не може вважатись належним виконанням обов`язку, установленого статтею 330 КАС України, щодо обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень у справі.

Суд, також, звертає увагу заявника, що вимогою касаційної скарги є не направлення справи на новий судовий розгляд (як це передбачено частинами другою, третьою статті 353 КАС України), а скасування рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, що передбачено статтею 351 КАС України.

З урахуванням викладеного, Суд уважає обґрунтування скаржника недостатніми для відкриття касаційного провадження у даній справі.

На необхідність обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими підпунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України позивачу вже зверталась увага ухвалами Верховного Суду від 02 серпня 2021 року та від 02 вересня 2021 року.

У решті подана касаційна скарга позивача містить цитування нормативно-правових актів, виклад обставини справи, посилання на постанову Верховного Суду у справі №640/467/19 (без взаємозв`язку із відповідним підпунктом частини четвертої статті 328 КАС України), незгоду з оскаржуваними судовими рішеннями з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що не є достатнім для вирішення Судом питання про відкриття касаційного провадження у справі.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі №140/15668/20.

Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 328, 330, 332 КАС України Суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі №140/15668/20 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

Суддя Верховного Суду