Справа № 580/6139/21
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року справа № 580/6139/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

18 серпня 2021 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування позивачу періодів догляду за дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до страхового стажу;

2) зобов`язати відповідача зарахувати позивачу періоди догляду за дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме з 18.08.1980 до 03.11.1981 до страхового стажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії. Відповідач відмовив позивачці у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю не обхідного страхового стажу. Зокрема відповідачем не враховано до страхового стажу періоди догляду за дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки прізвище, яке вказане у свідоцтвах про народження дітей не підтверджене паспортами. Крім того у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища - ОСОБА_1 , ім`я матері у свідоцтві НОМЕР_1 від 17.11.2020 українською мовою зазначено « ОСОБА_1 ». Позивачка вважає таку відмову необгрутованою та протиправною, яка носить виключно формальний характер, оскільки періоди догляду за дітьми підтверджуються свідоцтвами про народження дочок та довідкою №30/06-01-01 від 04.08.2021, яка видана Матвіївським старостинським округом Чигиринської міської ради. Крім того, позивачка зазначає, що рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 18.05.2021 №708/325/21, встановлено, що трудова книжка НОМЕР_2 від 15.05.1982, яка видана на ім`я (російською мовою) « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 » , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Ухвалою суду від 13.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач проти позову заперечив, надавши до суду відзив на позовну заяву в якому зазначено, що у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, який дає право на призначення пенсії по інвалідності відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії. Посилання позивача на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 18.05.2021 у справі №708/325/21 є передчасними, тому що рішення про відмову в призначені пенсії прийняте 17.02.2021, а рішення Чигиринського районого суду Черкаської області 18.05.2021.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою щодо призначення їй пенсії по інвалідності.

Відповідач рішенням від 17.02.2021 за № 90 відмовив позивачці у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідно до вказаного рішення до страхового стажу не зараховано:

- відомості про роботу до 01.01.2004 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки у паспорті серії НОМЕР_3 по батькові російською мовою - ОСОБА_1 , на титульній сторінці трудової книжки - ОСОБА_1 ;

- періоди догляду за дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 17.11.2020) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (свідоцтво про народження НОМЕР_4 від 17.11.2020) оскільки прізвище, яке зазначене у свідоцтвах про народження дітей, не підтверджено паспортами. Крім того, у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища - ОСОБА_1 , ім`я матері у свідоцтві НОМЕР_1 від 17.11.2020 українською мовою зазначено ОСОБА_1 ;

- період навчання, оскільки у дипломі серії НОМЕР_5 прізвище, ім`я та по батькові не співпадає з наданими документами як українською мовою, так і російською.

Вважаєючи вказані дії відповідача неправомірними, позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Водночас, за приписами статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За правилами статті 30 Закону 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Приписами статті 56 Закону №1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується робота виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 11 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі:

свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть);

документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Судом встановлено, що з метою підтвердження спірного періоду страхового стажу позивачка надала відповідачу свідоцтво про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 від 17.11.2020 та свідоцтво про народження НОМЕР_4 від 17.11.2020 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідачем не зараховано до страхового стажу позивачки період догляду за дітьми, оскільки прізвище, яке зазначене у свідоцтвах про народження дітей, не підтверджено паспортами. Крім того, у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища - ОСОБА_1 , ім`я матері у свідоцтві НОМЕР_1 від 17.11.2020 українською мовою зазначено ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 11 Порядку №697 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта. Таким чином посилання відповідача на не підтвердження прізвища паспортами, як однією з підстав не зарахування стажу є необгрутованим.

Щодо зазначення у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища - ОСОБА_1 , ім`я матері у свідоцтві НОМЕР_1 від 17.11.2020 українською мовою зазначено ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

Оцінюючи існуючу невідповідність написання імені у свідоцтві НОМЕР_1 від 17.11.2020, суд вважає це проявом надмірного формалізму.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 25.04.2019 в справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 в справі № 638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що відповідач обрав упереджений підхід при наданні оцінки свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 17.11.2020 наданого позивачкою та протиправно і з надуманих підстав відмовив у зарахуванні позивачу страхового стажу час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаськійобласті щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів догляду за дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 періоди догляду за дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме з 18.08.1980 до 03.11.1981 до страхового стажу.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складене 13.10.2021.

Суддя В.П. Тимошенко