Справа № 160/4979/21
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 160/4979/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року (суддя 1-ї інстанції Букіна Л.Є.) у справі №160/4979/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не виплати йому допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв`язку із захворюванням у розмірі 100% середньої заробітної плати донора незалежно від стажу роботи;

- скасувати рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, яке викладене у листі-відмови від 31.12.2020 року № 03-10/7441;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити йому допомогу по тимчасовій непрацездатності у зв`язку із захворюванням у розмірі 100% середньої заробітної плати донора незалежно від стажу роботи незалежно від стажу роботи відповідно до вимог статті 10 Закону України Про донорство крові та пункту 5 частини першої статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В обґрунтування позову посилався на протиправні дії та рішення відповідача, який при виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв`язку із захворюванням застосував обмеження визначені статтею 19 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування замість того, що б нарахувати та виплатити таку допомогу з урахуванням статті 10 Закону України Про донорство крові та пункту 5 частини першої статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з огляду на те, що він є донором крові, який протягом року безоплатно здавав кров.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року позов задоволено частково.

Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області здійснити фінансування ПРаТ Дніпровський металургійний завод щодо виплати ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв`язку із захворюванням у розмірі 100% середньої заробітної плати донора незалежно від стажу роботи із урахуванням раніше сплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідачем на вказане рішення суду першої інстанції подана апеляційна скарга в якій зазначає на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та просить скасувати рішення і прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована зокрема тим, що саме нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначено розміри допомоги по тимчасовій непрацездатності. Крім того, відповідно до законодавства, Фонд не розрахову/ таких сум а здійснює виплати згідно заявки-розрахунку поданих страхувальником, що і було здійснено в даному випадку.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні, оскільки підприємство подавало відповідну заявку-розрахунок керуючись роз`ясненнями відповідача.

Сторони повідомлені про розгляд справи.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач станом на момент виникнення спірних правовідносин працював у ПРаТ ДМЗ та здавав безкоштовну донорську кров максимально допустимими дозами 09.01.2020 й 12.03.2020 року на базі КП Дніпропетровська обласна станція переливання крові, що підтверджується довідкою цією установи (КП) від 25.11.2020 року № 1201.

Відповідно до листка непрацездатності серії АДЮ № 584961 позивач у період 23.09.2020 по 09.10.2020 року перебував на лікарняному та виплату йому допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв`язку із захворюванням за рахунок коштів відповідача здійснено із застосуванням обмеження, що визначені статтею 19 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зокрема, у розмірі 100% залежно від страхового стажу (8 років) 1971,12 грн. відповідно до поданої заяви-розрахунку від 19.10.2020 року.

Із матеріалів справи слідує, що указаним обставинам передували дії роботодавця позивача (ПРаТ ДМЗ), який звертався до відповідача із листом від 07.12.2020 року, в якому просив надати роз`яснення щодо можливості застосування до позивача пільги, передбаченої статтею 10 Закону України Про донорство крові та пунктом 5 частини першої статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Листом про розгляд звернення від 31.12.2020 року № 03-10/7441 відповідача повідомив страхувальника та застраховану особу про відсутність підстав для надання спірної пільги, з урахуванням того, що страховий стаж останнього в дванадцяти місяцях, що передував страхову випадку (вересень 2019 серпень 2020 року) склав менше 6 місяців, а довідка КП Дніпропетровська обласна станція переливання крові від 25.11.2020 року № 1201 складена не за встановленою формою.

Указані обставини і слугували підставою для звернення до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов частково дійшов висновку про зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області здійснити фінансування ПРаТ Дніпровський металургійний завод щодо виплати ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв`язку із захворюванням у розмірі 100% середньої заробітної плати донора незалежно від стажу роботи із урахуванням раніше сплачених сум, оскільки позивач має право на допомогу по тимчасовій непрацездатності незалежно від страхового стажу у розмірі 100%, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а заявка-розрахунок оформлені роботодавцем з урахуванням роз`яснень Фонду.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірним у справі є питання правомірності дій Фонду щодо невиплаті позивачеві допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв`язку із захворюванням у розмірі 100% середньої заробітної плати донора незалежно від стажу роботи, зобов`язання Фонд соціального страхування України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити позивачеві допомогу по тимчасовій непрацездатності у зв`язку із захворюванням у розмірі 100% середньої заробітної плати донора незалежно від стажу роботи незалежно від стажу роботи відповідно до вимог статті 10 Закону України Про донорство крові та пункту 5 частини першої статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Переглядаючи судове рішення, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить наступного висновку.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 року № 1105-XIV (надалі - Закон № 1105-XIV).

Згідно статті 1 цього Закону страховиком є Фонд соціального страхування України, а терміни "застрахована особа", "страхувальники" та "роботодавці" вживаються у цьому Законі у значеннях, наведених у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", яким визначено, що: застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Одним з принципів соціального страхування, згідно статті 3 Закону №1105-XIV є обов`язковість фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 4 Закону № 1105-XIV визначено, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Як визначено пунктом 1 частини першої статті 20 Закону № 1105-XIV за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, як зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).

Статтею 19 Закону № 1105-XIV передбачено право громадян на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Згідно із пунктом 1 частини четвертої статті 19 Закону № 1105-XIV застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на допомогу по тимчасовій непрацездатності виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

Пунктами 4, 5 частини першої статті 24 Закону № 1105-XIV передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах: 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років; 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - донорам, які мають право на пільгу, передбачену статтею 10 Закону України "Про донорство крові та її компонентів".

Відповідно до ст. 33 вказаного Закону при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 34 Закону № 1105-XIV передбачено, що фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

У разі якщо сума отриманих страхувальником від Фонду страхових коштів перевищує фактичні витрати на надання матеріального забезпечення, невикористані страхові кошти повертаються до робочого органу Фонду, що здійснив фінансування, протягом трьох робочих днів.

Страхувальник відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України.

Правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 19.07.2018 року прийнято постанову № 12 "Про затвердження Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України" (надалі Порядок).

Цей Порядок визначає механізм та умови фінансування страхувальників для надання за рахунок коштів Фонду соціального страхування України (далі - Фонд): матеріального забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, передбаченого статтею 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), за такими видами, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що у разі настання у застрахованої особи страхового випадку, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності, комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, з урахуванням вимог Положення про комісію (уповноваженого) із страхування з тимчасової втрати працездатності, на підставі поданих документів, передбачених статтею 31 Закону, приймає рішення про призначення матеріального забезпечення застрахованій особі.

На підставі рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення (далі - комісія) страхувальник нараховує суми матеріального забезпечення та оформлює заяву-розрахунок, яка повинна бути передана до робочих органів виконавчої дирекції Фонду не пізніше 5 робочих днів з дати прийняття комісією такого рішення.

Згідно з Порядком фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам та окремих виплат потерпілим на виробництві здійснюється робочими органами виконавчої дирекції Фонду або їх відділеннями .

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами виконавчої дирекції Фонду або їх відділеннями є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення та окремих виплат потерпілим на виробництві за їх видами. Форма заяви-розрахунку наведена у додатку 1 до цього Порядку (абз. 1,2 п.4 Порядку)

Згідно з п.5 Порядку страхувальник подає заяву-розрахунок до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення за своїм місцезнаходженням чи місцем проживання.

Заява-розрахунок надається страхувальником в паперовому вигляді особисто до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення, або надсилається в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (п.6 Порядку).

Відповідно до п.7 Порядку заява-розрахунок готується у двох примірниках, один з яких разом із наданими застрахованими особами документами, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення та окремі виплати потерпілим на виробництві (членам їх сімей), зберігається у страхувальника, а другий подається до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення після надходження заяви-розрахунку здійснює перевірку інформації, наведеної у ній, перевіряє правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, дані про сплату ним єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, наявність у Фонді зареєстрованого нещасного випадку або профзахворювання (у разі проведення виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей), правильності нарахування виплат та у разі відсутності зауважень протягом десяти робочих днів здійснює фінансування сум, зазначених у заяві-розрахунку.

Робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення у разі потреби має право здійснювати обмін інформацією зі страхувальником шляхом направлення запиту щодо уточнення інформації, наведеної у заяві-розрахунку.

У разі виявлення помилок та/або недостовірних відомостей заява-розрахунок повертається страхувальнику з відповідними рекомендаціями щодо їх усунення.

Перевірка заяви-розрахунку, надання рекомендацій за її результатами, фінансування заяви-розрахунку або надання обґрунтованої відмови у її прийнятті здійснюється робочими органами Фонду або їх відділеннями протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку.

Після надходження коштів, зазначених у заяві-розрахунку, на рахунок страхувальника, останній зобов`язаний здійснити виплату відповідного матеріального забезпечення не пізніше, ніж у строки, визначені у частині другій статті 32 Закону (п.9 Порядку).

Враховуючи зазначені норми законодавства, Фонд при вирішенні питання проведення страхових виплат перевіряє правильність нарахування таких виплат та у разі відсутності зауважень протягом десяти робочих днів здійснює фінансування сум, зазначених у заяві-розрахунку, які нараховані страхувальником.

Фонд не здійснює самостійного нарахування та не визначає відсотковий розмір таких виплат.

Як свідчать встановлені обставини справи, саме страхувальник роботодавець позивача - ПРаТ ДМЗ подав заяву-розрахунок від 19.10.2020 року який містив страховий стаж ОСОБА_1 в дванадцяти місяцях, що передував страхову випадку (вересень 2019 серпень 2020 року) та склав менше 6 місяців з інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами проте не містив зазначення про розмір 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу).

Саме така заявка-розрахунок була виконана відповідачем.

Докази повернення заявки-розрахунку відсутні.

Норми вказаного вище законодавства не передбачають самостійного нарахування та виплати з тимчасовою втратою працездатності саме Фондом.

За таких обставин, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи позивача про те, що роботодавець страхувальник керувався листом Фонду, колегія суддів відхиляє, оскільки норми законодавства не встановлюють заборони оформлення заявки-розрахунку з урахуванням пункту 5 частини першої статті 24 Закону №1105-XIV.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановлені рішення допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 139, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року у справі №160/4979/21 скасувати та прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак