Справа № 140/2640/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/2640/21 пров. № А/857/14482/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Ніколіна В. В.,

з участю секретаря судового засідання - Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі № 140/2640/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Ксензюк А. Я.,

час ухвалення рішення - 24.05.2021 року,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Нововолинської міської ради, в якому просила визнати бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати з квітня 2019 року по грудень 2020 року щомісячної грошової допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях протиправною та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй допомогу на дітей, які виховуються в багатодітних сім`ях за період з квітня 2019 року по грудень 2020 року включно.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що вона має право на отримання допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях з квітня 2019 року, однак про таку допомогу дізналася лише у січні 2021 року. Зазначає, що протягом двох років неодноразово зверталася до соціальної служби з різних питань, однак про право на отримання такої допомоги працівники соціальної служби її повідомили у січні 2021 року. Таким чином, вважає, що бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати з квітня 2019 по грудень 2020 року щомісячної грошової допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях є протиправною, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що згідно з Порядком виплати допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №250 від 13 березня 2019 року "Деякі питання надання соціальної підтримки багатодітним сім`ям" допомога на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях проводиться у разі звернення одного з батьків за призначенням такої допомоги. Пунктом 4 цього Порядку передбачено, що для громадян, які звернулися у період з квітня по червень 2019 року включно за наданням допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, зазначена допомога призначається з 01 квітня 2019 року, на умовах, затверджених цією постановою. Разом з тим, повернення виплати допомоги за попередні терміни на підставі звернення від 20 січня 2021 року не передбачено вищезазначеним Порядком, а тому підстави для здійснення нарахування та виплати оскаржуваної допомоги позивачу відсутні. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач (апелянт) - ОСОБА_1 підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник відповідача подав заяву про розгляду справи без участі представника, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка виховує дитину 2018 р.н., яка виховується у багатодітній сім`ї.

Позивач звернулася до відповідача із зверненням від 20 січня 2021 року щодо призначення виплати допомоги на дитину, яка виховується у багатодітній сім`ї, та виплати такої допомоги за період з 01 квітня 2019 року по момент звернення.

При цьому, 25 січня 2021 року Управлінням соціального захисту населення Виконавчого комітету Нововолинської міської ради надано відповідь, з якої вбачається, що позивачу було призначено виплату допомоги на дитину 2018 р.н., яка виховується у багатодітній сім`ї за період з 01 січня 2021 року по 31 березня 2021 року відповідно до вимог п.8-10 "Порядку виплати допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях" у щомісячному розмірі 1700,00 грн.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо ненарахування і невиплати щомісячної грошової допомоги у період з квітня 2019 року по момент звернення, ОСОБА_1 звернулася із цим позовом в суд.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №250 від 13 березня 2019 року "Деякі питання надання соціальної підтримки багатодітним сім`ям" передбачено, що для громадян, які звернулися у період з квітня по червень 2019 року включно за наданням допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, зазначена допомога призначається з 01 квітня 2019 року, на умовах визначених Порядком та затверджених цією постановою, однак позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення виплати допомоги на дитину, яка виховується у багатодітній сім`ї лише 20 січня 2021 року, а тому підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати до моменту звернення (з квітня 2019 по грудень 2020 року) щомісячної грошової допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови призначення і виплати допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях визначаються Порядком виплати допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2019 року № 250 (далі іменується Порядок №250).

Згідно з п.4,5 цього Порядку №250 призначення і виплата допомоги здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання особи, яка претендує на призначення допомоги (далі - заявник).

Допомога за місцем фактичного проживання призначається за умови неотримання зазначеної допомоги за зареєстрованим місцем проживання заявника. Перевірка відомостей щодо неотримання допомоги здійснюється органами соціального захисту населення з використанням інформаційних систем.

Допомога надається одному з батьків дитини, які постійно проживають разом з дитиною.

Відповідно до п.7 Порядку виплати допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях виплата допомоги проводиться у разі звернення одного з батьків за призначенням такої допомоги, шляхом подачі заяви одного з батьків, з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Пункти 9 та 10 цього Порядку №250 передбачають, що допомога призначається на третю і кожну наступну дитину з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 6-річного віку включно. У разі коли в сім`ї одночасно народилося двоє і більше дітей, внаслідок чого сім`я набула статусу багатодітної, виплата допомоги здійснюється на кожну таку дитину. Допомога призначається у розмірі 1700 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 багатодітна мати, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 25 травня 2018 року, має право на пільги, що передбачені законодавством України для дітей з багатодітної сім`ї.

20 січня 2021 року позивач звернулася до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради із заявою про призначення виплати допомоги на дитину, яка виховується у багатодітній сім`ї, що підтверджується Описом передачі документів із ЦНАП №П799 від 20 січня 2021 року та виплату цієї допомоги за період з 01 квітня 2019 року по момент звернення.

На підставі вищезазначеного звернення та на виконання вимог п.8-10 Порядку призначення і виплати допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`я, ОСОБА_1 призначено виплату допомоги на дитину 2018 р.н., яка виховується у багатодітній сім`ї, з місяця звернення, а саме: з 01 січня 2021 року по 31 березня 2021 року у щомісячному розмірі 1700, 00 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що працівники соціальної служби не повідомили їй про можливість отримання такої допомоги, оскільки матеріалами справи підтверджується, що відповідачем проводилася інформаційна робота з ознайомлення населення щодо додаткової соціальної підтримки багатодітним сім`ям з квітня 2019 року. Крім того, така інформація була у загальному доступі у мережі інтернет, розміщувалася у засобах масової інформації, у пологових будинках, на офіційному сайті відповідача, на інформаційних стендах Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати до моменту звернення (з квітня 2019 по грудень 2020 року) щомісячної грошової допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, відсутні, оскільки позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення виплати допомоги на дитину, яка виховується у багатодітній сім`ї лише 20 січня 2021 року і така була призначена з січня 2021 року.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі № 140/2640/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 18 жовтня 2021 року.