Справа № 360/4705/20
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 360/4705/20

адміністративне провадження № К/9901/11017/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 360/4705/20

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області

на рішення Луганського окружного адміністративного суду 23 грудня 2020 року, прийняте суддею Захаровою О.В.,

та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року. ухвалену колегією суддів у складі: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. 02 грудня 2020 року Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - позивач, Управління ПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області) звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - відповідач, ВПВР УЗПВР у Луганській області СМУ МЮ (м. Харків), де просили визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця ВПВР УЗПВР у Луганській області СМУ МЮ (м. Харків) про накладення штрафу від 02 листопада 2020 ВП № 63276630.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року, у справі № 360/4705/20 у задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу ВП № 63276630 від 02 листопада 2020 року відмовлено.

3. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, висновки якого підтримав і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що не підтвердження поважності причин невиконання судового рішення в частині виплати нарахованої суми заборгованості по виплаті пенсії у визначений державним виконавцем строк, свідчить про необґрунтованість позовних вимог УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції

4. 29 березня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі № 360/4705/20.

5. У касаційній скарзі скаржник наголошує, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки такий боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку виконати судове рішення. Вказаний висновок містять постанови Верховного суду України від 24 березня 2015 року у справі №21-66а15, від 26 травня 2015 року у справі №21-199а15, від 13 жовтня 2015 року у справі № 21-2635а15, від 29 вересня 2015 року у справі № 21-4535а15, від 23 березня 2016 року у справі № 21-4541а15, від 23 березня 2016 року у справі № 21-3961а5, від 30 березня 2016 року у справі № 21-5774а15, від 23 березня 2016 року у справі № 21-4542а15, від 22 листопада 2016 року у справі № 21- 1907а16, від 13 червня 2018 року у справі № 757/29541/14-а, від 20 жовтня 2015 року та від 02 лютого 2016 року справи № 21-1044а15, 21-2630а15, 21-5118а15 відповідно; постанови Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі №405/3663/13-а та від 19 серпня 2020 року у справі №140/784/19.

6. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 червня 2021 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 12 жовтня 2021 року закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 КАС України.

Позиція інших учасників справи

8. Від відповідача 13 липня 2021 року надійшов відзив на касаційну скаргу, де просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. В обґрунтування вказують, що позивач наділений повноваженнями відносно забезпечення своєчасного фінансування та виплати пенсій. Зазначають, що направлення в електронному вигляді до ГУ ПФУ в Луганській області відомостей з нарахування та виплат пенсій з підсистеми Призначення та Виплати Пенсії, не може вважатися заходом для отримання коштів від ГУ ПФУ в Луганській області на виконання рішення суду у справі № 360/2913/20. Таким чином, накладаючи штраф постановою від 02 листопада 2020 року на управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганській області, державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Установлені судами фактичні обставини справи

9. На підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року у адміністративній справі № 360/2913/20 за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 09 жовтня 2020 року видано виконавчий лист № 360/2913/20 про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Луганського апеляційного суду від 05 березня 2020 № 106 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19 лютого 2020 року.

10. 12 жовтня 2020 року стягувач ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про примусове виконання виконавчого листа у справі № 360/2913/20.

11. Постановою державного виконавця від 12 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63276630, в якій повідомлено боржника про необхідність виконання рішення суду протягом 10 днів.

12. 26 жовтня 2020 року листом за № 1216-03-8/8024 УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області повідомило відповідача, що рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року у справі № 360/2913/20 за позовом виконано. Рішенням № 53 від 08 жовтня 2020 року управлінням ОСОБА_1 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Луганського апеляційного суду від 05 березня 2020 року № 106 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19 лютого 2020 року. На виплатні відомості листопада 2020 року ОСОБА_1 буде нараховано новий місячний розмір пенсії після перерахунку у сумі 99887,04 грн. Заборгованість по перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка склалась за період з 19 лютого 2020 року по 31 жовтня 2020 року у сумі 418492,26 грн включено до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою згідно з постановою КМУ № 649. Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, які виплачуються за рахунок коштів державного бюджету за окремою бюджетною програмою. Станом на 26 жовтня 2020 року рішення щодо виплати заборгованості ОСОБА_1 по перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Пенсійним фондом України не прийнято .

13. Постановою державного виконавця від 02 листопада 2020 року ВП № 63276630 державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління юстиції винесено постанову про накладення штрафу на позивача за невиконання рішення суду у сумі 5100,00 грн.

Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

14. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених у статті 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із такого.

15. Відповідно до ухвали Верховного Суду від 10 червня 2021 року касаційне провадження у справі відкрито з підстав, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме не врахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

16. Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17. Відповідно до статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

18. Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

19. Пунктом 16 частини третьої статті 18 цього ж Закону передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

20. Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований статтею 63 Закону № 1404-VIII, за змістом частин першої - третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

21. Частиною другою статті 63 передбачено, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

22. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

23. Стаття 75 Закону № 1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

24. Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону № 1404-VIII).

25. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону № 1404-VIII).

26. Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

27. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

28. При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

29. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

30. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

31. Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

32. У касаційній скарзі позивач вказує на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 24 березня 2015 року у справі № 21-66а15, від 26 травня 2015 року у справі № 21-199а15, від 13 жовтня 2015 року у справі № 21-2635а15, від 29 вересня 2015 року у справі № 21-4535а15, від 23 березня 2016 року у справі № 21-4541а15, від 23 березня 2016 року у справі № 21-3961а15, від 30 березня 2016 року у справі № 21-5774а15, від 23 березня 2016 року справі № 21-4542а15, від 22 листопада 2016 року у справі № 21-1907а16, від 13 червня 2018 року у справі № 757/29541/14-а, від 30 червня 2015 року у справі № 21-1044а15, від 20 жовтня 2015 року у справі № 21-2630а15, від 02 лютого 2016 року у справі № 21-5118а15, від 16 липня 2018 року у справі № 811/1469/18, стосовно застосування норм законодавства у справах про накладення штрафу за невиконання рішення суду в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів.

33. Разом з тим для визначення наявності підстав для врахування вищевказаної судової практики визначальною обставиною є встановлення судом невиконання судового рішення за умови лише поважних причин.

34. Так, при вирішенні спору у цій справі, суди виходили з того, що Луганського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року у справі № 360/2913/20 на час виникнення спірних правовідносин не виконано.

37. Надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача щодо поважності причин, які створили перешкоди для невиконання судового рішення, суди попередніх інстанції заначили наступне.

38. Судами не прийнято посилання позивача на ту обставину, що він не є розпорядником бюджетних коштів, з огляду на те, що до повноважень управлінь Пенсійного фонду України в містах (у тому числі УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області) серед іншого віднесено забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

39. Суди попередніх інстанцій виходили з того, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження направлення документів до Пенсійного фонду України з метою вирішення питання про виділення коштів.

40. Суди попередніх інстанцій відхили посилання позивача на ту обставину, що управлінням в ІКІС ПФУ: підсистема Призначення та Виплати Пенсії формуються електронні пенсійні справи, отже відомості з нарахування та виплат формуються у ППВП та в електронному вигляді направляються до ГУ ПФУ в Луганській області.

41. Зазначене, на думку судів попередніх інстанцій, не може свідчити про вжиття боржником заходів для отримання коштів від ГУПФУ в Луганській області на виконання рішення суду у справі № 360/2913/20.

42. Управлінням для призначення, виплати та перерахунку пенсій використовується програмне забезпечення ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії (далі - ППВП).

43. Зазначена програма дозволяє формувати електронні пенсійні справи громадянина, які зберігаються на загальному сервері Пенсійного фонду України.

44. На підставі чого відомості нарахування по виплаті пенсій та допомоги формуються у ППВП та виключно в електронному вигляді направляються до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

45. З матеріалів справи слідує, що заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 19 лютого 2020 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 418 492,26 грн сформована та в електронному виді направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, що підтверджується роздруківкою з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії.

46. Згідно з пунктом 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (далі - Положення № 28-2), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

47. Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

48. Відповідно до пункту 4 Положення № 28-2 управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду (підпункт 3); призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства (підпункт 7); забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункт 8).

49. Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

50. Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

51. Відповідно до пункту 5 статті 142 закону України «Про судоустрій і статус суддів» пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

52. З установлених судами обставин справи, слідує, що позивачем вживалися заходи щодо виконання судового рішення шляхом нарахування на виплатні відомості заборгованості з виплати пенсії ОСОБА_1 та включено до загальної потреби в коштах, що підтверджується роздруківкою з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплата Пенсії, а також рішення Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/2913/20 включено до Реєстру судових рішень, що знаходяться на виконанні у казначействі за бюджетною програмою 3504040.

53. Водночас судами при наданні оцінки вжитих позивачем заходів щодо виконання рішення суду не встановлено наявності вини та умислу на навмисне невиконання рішення суду у цій справі з боку позивача.

54. При вирішенні спору у цій справі по суті судами не досліджено питання наявності чи відсутність відповідного фінансового забезпечення та відповідно наявності чи відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду за відповідними виплатами. Судами не було витребувано належних і допустимих доказів на підтвердження чи спростування позиції органу Пенсійного фонду України щодо відсутності належного фінансування для виконання рішення суду.

55. Таким чином суди не надали належної оцінки наявності чи відсутності у позивача реальної фінансової можливості виконати судове рішення у контексті визнання чи невизнання причин не виконання рішення суду неповажними.

56. Вказане свідчить про нез`ясування судом обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, та є порушенням статей 9, 242, 308 КАС України, які призвели до прийняття необґрунтованих судових рішень і не можуть бути перевірені та усунуті судом касаційної інстанції.

57. З огляду на наведене, колегія суддів уважає, що суди першої та апеляційної інстанцій у цьому випадку застосували формальний підхід у питанні належної оцінки застосування до спірних правовідносин наслідків частини другої статті 75 Закону №1404-VIII у контексті обставин цієї справи, зокрема поважності причин, що стали підставою для покладення на позивача оспорюваної відповідальності.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

58. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

59. Згідно з частиною другою статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

60. Згідно з частиною четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

61. З огляду на викладене, а також ураховуючи той факт, що судами попередніх інстанцій не було встановлено обставини, що мають значення для вирішення справи, в той час як їх невстановлення впливає на правильність вирішення спору, і цей недолік неможливо усунути на стадій касаційного перегляду, оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

62. При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно з`ясувати обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, викладені Верховним Судом у цій постанові у пунктах 53-55, всебічно і повно з`ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішенню спору по суті, і в залежності від встановленого правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки щодо розподілу судових витрат

67. З огляду на результат касаційного розгляду витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, не розподіляються.

Керуючись статтями 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області - задовольнити частково.

2. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі № 360/4705/20 - скасувати.

3. Справу № 360/4705/20 направити до Луганського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.О. Єресько А.Г. Загороднюк В.М. Соколов