Справа № 160/13015/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Точка-М" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -
Позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову №1359/04/36/07/10/РРО/41986693-ФС/112 від 30 червня 2021 року про накладення штрафу на ТОВ "Точка-М" у розмірі 120 000 грн. за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 30.06.2021 року першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області була винесена постанова №1359/04/36/07/10/РРО/41986693-ФС/112, якою накладено штраф у розмірі 120 000 грн. на ТОВ "Точка-М", за порушення ч.3 ст.24 КЗпП України, а саме: допущення двох працівників до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника. Позивач вважає, що спірна постанова є протиправною, винесена з порушенням чинного законодавства, без належних та допустимих доказів, а тому підлягає скасуванню. Враховуючи те, що відповідачем не здійснено інспекційне відвідування за результатами проведення перевірки, а тому він діяв з порушенням вимог Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю та Порядку накладення штрафу за порушення законодавства про працю. Такі порушення з боку суб`єкта владних повноважень є суттєвими, а прийняте ним рішення без дотримання визначеного законом способу його прийняття, не може вважатись законним, що є самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про накладення штрафу від 30.06.2021 року №1359/04/36/07/10/РРО/41986693-ФС/112, винесену Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 року відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Позивач своїм правом щодо надання відповіді на відзив на позовну заяву до теперішнього часу не скористався.
В силу ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
За результатами перевірки складено акт (довідку) фактичної перевірки №1359/04/36/07/10/РРО/41986693 від 26.04.2021 року.
Даною перевіркою було виявлено факт порушення законодавства про працю в частині неоформлення трудових відносин, а саме: фактично було допущено до роботи дві фізичні особи - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без укладення трудового договору.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було надіслано копії матеріалів перевірки для вжиття заходів в межах компетенції до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області у відношенні ТОВ «Точка-М».
На підставі акту фактичної перевірки Головного управління ДПС від 15.04.2021 р. №1359/04/36/07/10/РРО/41986693 першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області 30.06.2021 р. було винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 120 000 грн за неоформлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до норм трудового законодавства.
ТОВ «Точка-М» не погодилось з накладеними фінансовими санкціями та звернулось з даним позовом до суду про визнання протиправною та скасування спірної постанови №1359/04/36/07/10/РРО/41986693-ФС/112 від 30.06.2021 року про накладення штрафу.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 (далі - Положення №96) передбачено, що Державна служба України з питань праці (Держпраця) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Держпраця відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (пп.6 п.4 Положення №96).
Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.7 Положення №96).
Відповідно до положень ст.1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2017 року №877-V (далі - Закон №877) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок №509), який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону "Про зайнятість населення".
Так, в силу пункту 2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).
Штрафи накладаються на підставі:
- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;
- акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;
- акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;
- акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/ невиїзного інспектування;
- акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
З наведеного, вбачається, що підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю керівником територіального органу Держпраці чи його заступником є, зокрема, акт перевірки територіального органу ДПС, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Відповідно до пункту 3 Порядку №509, справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Відповідно до п. 4 Порядку № 509, під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.

Так, фактичною перевіркою позивача встановлено порушення вимог ч.3 ст.24 КЗпП України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

За правилами частини 1 статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч.1 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну (надомну) роботу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413 "Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" було установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронних довірчих послуг; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Згідно з ч.1 ст.265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

В силу абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Таким чином, роботодавці несуть відповідальність за використання найманої праці без оформлення трудових відносин у встановленому чинним законодавством порядку, тобто, без укладення трудового договору. В свою чергу, на переконання суду, така відповідальність напряму залежить від встановлення факту використання найманої праці. Отже, за умови відсутності існування трудових відносин, відсутня й передумова для притягнення роботодавця до відповідальності згідно з абз.2, ч.2 ст.265 КЗпП України.

Відповідно до ч.5 ст.265 КЗпП України штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Отже, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) штрафи можуть бути накладені лише на підставі рішення суду.

В силу положень ст.259 КЗпП України центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Громадський контроль за додержанням законодавства про працю здійснюють професійні спілки та їх об`єднання.

Отже, означене дає підстави дійти висновку, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, має право здійснювати центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, а також податкові органи.

Враховуючи наведене, акт (довідка) фактичної перевірки, який був складений Головним управління ДПС у Дніпропетровській області, є тотожним акту перевірки органів Держпраці, оскільки в даному випадку мало місце здійсненням заходу державного нагляду (контролю).

Підставою винесення оскаржуваної постанови стало встановлення фактичною перевіркою, проведеною Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області та оформленою від 26.04.2021 року №1359/04/36/07/10/РРО/41986693, факту допуску ТОВ "Точка-М" - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без укладення трудового договору.

Суд зазначає, що ознаками трудових відносин, є наявність відповідної угоди в тій чи іншій формі, встановлення обов`язків працівників, систематичність виконання обов`язків, систематичний характер оплати встановленого угодою розміру, підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку. Зокрема, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ст.21 КЗпП України).

Аналіз наведених норм чинного законодавства України вказує, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Суд зауважує, що перебування вказаних осіб за адресою здійснення перевірки не є безумовною підставою, яка підтверджує факт здійснення трудових обов`язків з позивачем без укладення трудових договорів.

За таких обставин, відомості, викладені в акті перевірки, підлягають перевірці та оцінці на підставі наявних доказів під час розгляду справи Управлінням Держпраці, оскільки ці відомості не є беззаперечним доказом вини особи у порушенні вимог законодавства про працю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2020 р. у справі №822/1037/18.

В позові позивач також зазначив, що ТОВ «Точка-М» дізналося про проходження фактичної перевірки тільки після її проведення, а саме після отримання 05.05.2021 року листа з актом про результати проведеної фактичної перевірки Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за №1359/04/36/07/10/РРО/41986693 від 26.04.2021 року. На момент проведення перевірки в період з 15 по 23 квітня 2021 року кіоск «Точка-М», розташований за адресою: м.Дніпро, пр.Гагаріна, 40Б не працював, про що свідчить інформація, яка є в наявності у органів податкової служби, а також інформація розташована в електронному кабінеті користувача. Згідно з інформацією в електронному кабінеті кіоск «Точка-М», розташований за адресою: м.Дніпро, пр.Гагаріна, 40Б за даними Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з 24.12.2019 року знаходиться в стані «Будується/готується до введення в експлуатацію» на правах довгострокового користувача або оренди, тому за даною адресою фактична діяльність ТОВ «Точка-М» не ведеться. Крім того, акт на підставі якого винесена оскаржувана постанова не містить належних доказів та підтвердження систематичного або повторного здійснення продажу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 товарів, що в свою чергу підтверджували факт допуску ТОВ «Точка-М» до роботи цих працівників без оформлення трудових відносин, а також наявності трудових правовідносин між позивачем та зазначеними продавцями. Також з акту видно, що він складений за відсутності понятих, свідків та відеофіксації, а лише підписаний самими фахівцями Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, а отже зазначений акт не може слугувати безумовним доказом щодо допуску ТОВ «Точка-М» до роботи продавців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без оформлення трудових відносин. Не зрозумілий є і висновок фахівців Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, які проводили перевірку 15.04.2021 р., що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є продавцями у кіоску ТОВ «Точка-М», оскільки останні ні в трудових, ні цивільно-правових відносинах з позивачем не знаходяться.

Частиною першою статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою та другої статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи недоведеність належними та допустимими доказами факту допущення працівників до роботи без оформлення трудового договору, суд вважає, що постанова про накладення штрафу від 30.06.2021 року №1359/04/36/07/10/РРО/41986693-ФС/112 є такою, що прийнята передчасно та всупереч нормам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

В силу ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова про накладення штрафу на позивача уповноваженою посадовою особою відповідача від 30.06.2021 року №1359/04/36/07/10/РРО/41986693-ФС/112 у розмірі 120 000 грн. прийнята не на підставі та не у спосіб передбачений чинним законодавством, а отже підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на таке.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позовну заяву задоволено, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в розмірі 2 379 грн. підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 30.06.2021 року №1359/04/36/07/10/РРО/41986693-ФС/112, винесену Головним управління Держпраці у Дніпропетровській області.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (вул.Казакова, 1Д, м.Дніпро, 49107, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Точка-М" (вул.Генерала Пушкіна, 1, м.Дніпро, 49107, ) судові витрати по справі в розмірі 2 379 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма