Справа № 640/24319/21
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 жовтня 2021 року м. Київ № 640/24319/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом

громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ,

громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_2 ,

громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 ,

громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_4

до Державної міграційної служби України,

Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 (надалі - позивач 1), адреса: АДРЕСА_1 , громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_2 (надалі - позивач 2), адреса: АДРЕСА_1 , громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_2 (надалі - позивач 3), адреса: АДРЕСА_2 , громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_4 (надалі - позивач 4), адреса: АДРЕСА_1 до Державної міграційної служби України (надалі - відповідач 1), адреса: 01001, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 9, Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області (надалі - відповідач 2), адреса: 65104, місто Одеса, вулиця Преображенська, будинок 44, в якій позивачі просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Державної Міграційної Служби України № 246 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» 04 вересня 2019 року відносно Громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , Адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , яким скасовано Посвідку на постійне проживання;

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 01 жовтня 2019 року про скасування Дозволу на імміграцію в Україну, виданого 27 жовтня 2011 року гр. Р. Азербайджан ОСОБА_2 та її дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та скасування Посвідок на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 31 жовтня 2011 року, серії НОМЕР_3 від 31 жовтня 2011 року, серії ОД № 19893 від 06 листопада 2012 року;

- зобов`язати відповідачів внести відомості в Державний реєстр (базу) ДМС України недійсних документів - про дійсність Посвідок на постійне місце проживання: серії ОД № 20471 від 22 січня 2013 року, яка видана гр. Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; серії НОМЕР_2 від 31 жовтня 2011 року, яка була видана гр. Республіки Азербайджан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ; серії НОМЕР_3 від 31 жовтня 2011 року, яка була видана гр. Республіки Азербайджан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ; серії НОМЕР_6 від 06 листопада 2012 року, яка була видана гр. Республіки Азербайджан ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивачів внаслідок протиправних дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва позовну заяву громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_2 , громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 , громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_4 залишено без руху та встановлено позивам строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити підстави для поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом та разом з доказами на підтвердження причин поважності пропущення строку звернення до суду та оригіналу документу про сплату судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом немайнового характеру у розмірі 908,00 гривень окремим платіжним документом (отримувач коштів - УК у Печерському районі міста Києва, код отримувача (код ЄДРПОУ) - 37993783, рахунок отримувача - UA4026007, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030101).

На виконання вимог вказаної вище ухвали суду, позивачами було подано до суду квитанцію про сплату судового збору на суму у розмірі 908,00 грн.

Також, на виконання вимог вказаної вище ухвали суду, позивачами було надано до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, в обґрунтування якої було зазначено, що про оскаржувані наказ від 04 вересня 2019 року та рішення від 01 жовтня 2019 року, позивачам не було відомо, ніхто їх не повідомляв про такі дії органів міграційної служби.

При цьому, позивачами було вказано, що про існування рішення № 335-311 від 01 жовтня 2019 року про скасування Дозволу на імміграцію в Україну та Посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 31 жовтня 2011 року відносно позивача-2 ( ОСОБА_2 ) стало відомо лише 01 липня 2021 року та з якою позивачі мали можливість ознайомитися лише після отримання листа Головного управління ДМС України в Одеській області від 17 червня 2021 року за № 5100.5.3-7068/51.1-21, копія якого була долучена до листа-відповіді, який був отриманий останніми 01 липня 2021 року.

Перевіривши доводи та аргументи зазначені в поданій до суду заяві, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначалось судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Так, як вже було зазначено судом вище, на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва позивачами було надано відповідну заяву про поновлення пропущеного строку на подання адміністративного позову, в обґрунтування якого останніми було зазначено, що про оскаржувані наказ від 04 вересня 2019 року та рішення від 01 жовтня 2019 року, позивачам не було відомо, ніхто їх не повідомляв про такі дії органів міграційної служби. При цьому, позивачами було вказано, що про існування рішення № 335-311 від 01 жовтня 2019 року про скасування Дозволу на імміграцію в Україну та Посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 31 жовтня 2011 року відносно позивача-2 ( ОСОБА_2 ) стало відомо лише 01 липня 2021 року та з якою позивачі мали можливість ознайомитися лише після отримання листа Головного управління ДМС України в Одеській області від 17 червня 2021 року за № 5100.5.3-7068/51.1-21, копія якого була долучена до листа-відповіді, який був отриманий останніми 01 липня 2021 року.

Водночас, проаналізувавши вказані позивачами аргументи та доводи, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини.

З аналізу матеріалів справи судом було встановлено, що вказаний позивачами лист Головного управління ДМС України в Одеській області від 17 червня 2021 року за № 5100.5.3-7068/51.1-21 був отриманий останніми на підставі адвокатського запиту вих. № 01-08/06-2021 від 08 червня 2021 року, який був направлений адвокатом Кубрак О.О.

Проаналізувавши вказаний адвокатський запит, суд не може погодитись з твердженнями викладеними у поданій до суду заяві про поновлення пропущеного строку на подання адміністративного позову про те, що до моменту отримання листа Головного управління ДМС України в Одеській області від 17 червня 2021 року за № 5100.5.3-7068/51.1-21, який було направлено уповноваженим органом на підставі надходження адвокатського запиту, останнім не було відомо про існування оскаржуваного наказу та рішення, з огляду на наступні обставини.

З аналізу вказаного адвокатського запиту вбачається, що на момент його створення та надсилання, позивачам та адвокату Кубрак О.О., було достеменно відомо про існування наказу Державної Міграційної Служби України № 246 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» 04 вересня 2019 року відносно Громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 та рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 01 жовтня 2019 року про скасування Дозволу на імміграцію в Україну, оскільки вказаним адвокатським запитом адвокат просив уповноважений орган направити на адресу адвоката належним чином засвідчені копії таких рішень, крім того, у вказаному адвокатському запиті адвокатом було дослівно процитовано висновки оскаржуваних рішень, а саме, останнім у вказаному запиті було зазначено наступне:

«04 вересня 2019 року наказом Державної міграційної служби України № 246 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» відповідно до підпунктів 18, 25 пункту 10 Положенння про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року, №360, підпункту 8 пункту 72, абзацу третього пункту 73 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №321, посвідка на постійне проживання видана чоловіку заявниці - ОСОБА_1 визнана недійсною.

У Висновку про скасування дозволу на імміграцію в Україну гр. Р. Азербайджан ОСОБА_2 разом з дітьми від 01.10.2019 року було зазначено, що «.станом на 01.04.2011 року на день звернення із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну, громадянка Республіки Азербайджан ОСОБА_2 разом з дітьми підстав для отримання дозволу на імміграцію в Україну та документування посвідками на постійне проживання не мали.

01.10.2019 року рішення відділу ГУРФО ГУМВС України в Одеській області від 27.10.2011 року про надання дозволу на імміграцію гр. Республіки Азербайджан ОСОБА_2 разом з дітьми - скасовано, визнано недійсними та такими, іцо підлягають вилученню, видані на підставі вищезазначеного дозволу посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 31.10.2011 року, НОМЕР_3 від 31.10.2011 року, НОМЕР_6 від 06.11.2012 року».»

Тобто вищевикладене чітко свідчить про необґрунтованість доводів зазначених у наданій до суду заяві про поновлення строку, про те, що про існування оскаржуваних рішень позивачі дізнались лише 01 липня 2021 року, у зв`язку з отриманням листа Головного управління ДМС України в Одеській області від 17 червня 2021 року за № 5100.5.3-7068/51.1-21, який був надісланий уповноваженим органом на адвокатський запит.

Суд зазначає, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або направлення адвокатом запитів до відповідних органів з метою виконання укладеного між позивачем та адвокатом договору про надання правової допомоги не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45).

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У відповідності до частин 1, 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд зазначає, що строки звернення до адміністративного суду є аналогом інституту позовної давності, який належить до галузей матеріального приватного права. Під строком звернення до адміністративного суду з позовною заявою слід розуміти проміжок часу після виникнення спору у публічно - правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про захист своїх прав, свобод чи інтересів, а дотримання такого строку звернення є однією з умов для реалізації права на звернення до суду. Після закінчення цього строку особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, при цьому, законодавцем врегульовано питання щодо необхідності зазначення поважних підстав для поновлення такого строку.

З урахуванням положень статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, недоліки позовної заяви можуть бути усунуті у десятиденний строк з дня вручення даної ухвали шляхом подання до суду:

- належних та допустимих доказів на підтвердження реальної дати коли позивачі дізнались про існування оскаржуваних наказу Державної Міграційної Служби України № 246 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» 04 вересня 2019 року відносно Громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 та рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 01 жовтня 2019 року про скасування Дозволу на імміграцію в Україну.

Керуючись статтями 122, 123, 160 - 162, частиною 1, 2 статті 169, статтями 241-243, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_2 , громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 , громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_4 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

2. Встановити позивачам десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивачів про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особам, що звернулись із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Клочкова