Справа № 826/10869/17
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року м. Київ № 826/10869/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вовк П.В. розглянув адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Екологічні технології та будівництво» до Державної служби геології та надр України, за участю Заступника Генерального прокурора, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Екологічні технології та будівництво» (далі також - ТОВ «Екологічні технології та будівництво», позивач) до Державної служби геології та надр України (далі також - ДСГНУ, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача, які виразились у відмові позивачу у видачі спеціального дозволу на видобування бурштину на ділянці Білківська (площі №1, 2, 3) загальною площею 429, 32 га, що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області з підстав не передбачених законодавством, що викладена листом від 17 серпня 2017 року за вих. № 17728/03/12-17;

- зобов`язати відповідача видати позивачу спеціальний дозвіл на видобування бурштину на ділянці Білківська (площі № 1, 2, 3) загальною площею 429, 32 га, що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області на підставі поданого комплекту документів та заяви позивача від 29 травня 2017 року за вих. № 15/05.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2018 року апеляційну скаргу ДСГНУ повернуто апелянту.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2017 року.

Постановою Верховного Суду від 10 червня 2021 року касаційну скаргу Державної служби геології та надр України на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2018 року у справі №826/10869/17 задоволено частково: ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2018 року у справі №826/10869/17 скасовано; касаційну скаргу Державної служби геології та надр України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2018 у справі №826/10869/17 задоволено частково; постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року у справі № 826/10869/17 - скасовано і направлено справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 23 червня 2021 року дану справу було прийнято до провадження судді Вовка П.В. та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

26 липня 2021 року до суду надійшло повідомлення Заступника Генерального прокурора Якубовського М. про вступ у справу на стороні відповідача з метою захисту інтересів держави.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач після отримання заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Екологічні технології та будівництво» з відповідним комплектом документів щодо отримання спеціального дозволу на видобування бурштину на ділянці Білківська (площі № 1, 2, 3) загальною площею 429, 32 га, що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області, не вчинив жодних дій, передбачених Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» та Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615, проте прийняв рішення про відмову у видачі спеціального дозволу товариству з обмеженою відповідальністю «Екологічні технології та будівництво» на видобування бурштину на ділянці Білківська (площі № 1, 2, 3) загальною площею 429, 32 га, що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області, а відтак така відмова є протиправною.

Також, позивачем зазначено, що товариство неодноразово зверталось із відповідними заявами на отримання спеціального дозволу на видобування бурштину на ділянці Білківська (площі № 1, 2, 3) загальною площею 429, 32 га, що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області, проте Державна служба геології та надр України постійно відмовляє в отриманні такого дозволу виключно з формальних підстав, а в інших випадках, не застосовувалась процедура, визначена Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» та Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 (далі також - Порядок № 615).

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши на те, що дії, щодо відмови позивачу у видачі спеціального дозволу на видобування бурштину на ділянці Білківська (площі № 1, 2, 3) загальною площею 429, 32 га, що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області, вчинялись у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є правомірними.

У наданому суду відзиві на позов Заступник Генерального прокурора просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, 20 березня 2017 року ТОВ «Екологічні технології та будівництво» з метою отримання спеціального дозволу на видобування бурштину на ділянці Білківська (площі № 1, 2, 3), що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області, подало до ДСГНУ відповідну заяву з комплектом документів.

ДСГНУ перенаправила поданий позивачем пакет документів до Житомирської обласної ради (листом від 31 березня 2017 року № 7426/13/12-17) і до Міністерства екології та природних ресурсів України (далі також - Мінприроди, листом від 31 березня 2017 року № 7427/13/12-17).

Наказом Мінприроди від 13 квітня 2017 року № 163 було введено в дію протокол №20 засідання Комісії з питань погодження надання надр у користування Міністерства екології та природних ресурсів України (далі також - Комісія Мінприроди) від 13 квітня 2017 року.

Згідно з протоколом від 13 квітня 2017 року № 20 Комісія Мінприроди прийняла рішення про відмову у наданні погоджень щодо надання надр у користування ТОВ «Екологічні технології та будівництво» з метою видобування бурштину на ділянці Білківська (площі № 1, 2, 3), що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області, на підставі абз. 2 п. 4 Регламенту погодження Мінприроди надання надр у користування.

У свою чергу, Житомирська обласна рада рішенням від 25 травня 2017 року № 681 погодила надання спеціального дозволу на користування надрами ТОВ «Екологічні технології та будівництво» з метою видобування бурштину на ділянці Білківська (площі № 1, 2, 3) загальною площею 429, 32 га, що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області.

ДСГНУ своїм рішенням від 01 червня 2017 року № 12627/03/12-17 відмовила позивачу у наданні спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування бурштину на ділянці Білківська (площі № 1, 2, 3), що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області на підставі наказу Мінприроди від 13 квітня 2017 року №163 та повернула його заяву від 20 березня 2017 року.

29 травня 2017 року ТОВ «Екологічні технології та будівництво» повторно подало до ДСГНУ відповідну заяву на отримання спеціального дозволу на видобування бурштину на ділянці Білківська (площі № 1, 2, 3), що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області з комплектом документів.

ДСГНУ рішенням від 17 серпня 2017 року № 17728/03/12-17 відмовила позивачу у наданні спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування бурштину на ділянці Білківська (площі № 1, 2, 3), що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області та повернула його заяву від 29 травня 2017 року.

При цьому, відмова ДСГНУ рішенням від 17 серпня 2017 року № 17728/03/12-17 вмотивована наявністю технічної помилки кутових точок у каталозі та на ситуаційному плані географічних координат ділянки та невідповідністю номерів коду ЄДРПОУ заявника, а саме, на печатці та бланку заяви.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України (тут і далі нормативно-правові акти наведено в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, якщо не зазначено іншого), органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі статтею 4 Кодексу України про надра, надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради. Окремі повноваження щодо розпорядження надрами законодавством України можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади.

Частиною 1 статті 13 Кодексу України про надра визначено, що користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Абзацом 3 ч. 1 статті 14 Кодексу України про надра передбачено, що надра надаються у користування, у тому числі, для видобування корисних копалин.

Частинами 1, 3 статті 15 Кодексу України про надра встановлено, що надра надаються у постійне або тимчасове користування. Тимчасове користування надрами може бути короткостроковим (до 5 років) і довгостроковим (до 50 років). У разі необхідності строки тимчасового користування надрами може бути продовжено.

За приписами ч. 1 статті 16 Кодексу України про надра, спеціальні дозволи на користування надрами надаються переможцям аукціонів, крім випадків, визначених Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, або Радою міністрів Автономної Республіки Крим щодо розробки родовищ корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим. Порядок проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами та порядок їх надання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Питання надання спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони врегульовані Порядком № 615.

Відповідно до п. 2 Порядку № 615, дозволи надаються Держгеонадрами переможцям аукціонів з їх продажу та без проведення аукціонів у випадках, передбачених пунктом 8 цього Порядку, Держгеонадрами, крім корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим, дозволи на видобування яких надаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим згідно із цим Порядком.

Згідно з пп. 1 п. 8 Порядку № 615, без проведення аукціону дозвіл надається у разі видобування корисних копалин, якщо заявник за власні кошти здійснив геологічне вивчення ділянки надр та підрахунок запасів корисних копалин, який затверджено ДКЗ, та подав документи на отримання спеціального дозволу не пізніше ніж протягом трьох років після затвердження запасів, а також видобування корисних копалин (для нафтогазоносних надр на геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ), якщо заявник за власні кошти здійснив апробацію в ДКЗ за умови затвердження підрахунку запасів корисних копалин у ДКЗ протягом трьох років, а в межах континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України - десяти років з моменту надання дозволу.

Також, п. 8 Порядку № 615 передбачено, що рішення про надання дозволу без проведення аукціону приймається протягом 30 днів після отримання всіх погоджень, передбачених пунктом 9 цього Порядку (абзац 28).

За змістом п. 9 Порядку № 615, надання надр у користування, за винятком надання надр на умовах угод про розподіл продукції, погоджується з:

Радою міністрів Автономної Республіки Крим, відповідними обласними, Київською і Севастопольською міськими радами - на користування ділянками надр з метою геологічного вивчення, розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, а також для цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин;

відповідними районними, міськими, селищними, сільськими радами - на користування ділянками надр, що містять корисні копалини місцевого значення;

Мінприроди - на всі види користування надрами.

Видача дозволу здійснюється на підставі заяви і документів, зазначених у додатку 1, та погоджується органами, визначеними абзацами другим - четвертим цього пункту (абзаци 1-6).

Для здійснення погодження орган, який видає дозвіл, не пізніше ніж протягом шести робочих днів з дати реєстрації документів надсилає їх копії у паперовому або електронному (шляхом сканування) вигляді органам, зазначеним в абзацах другому - четвертому цього пункту, та встановлює строк розгляду зазначених документів. За результатами розгляду документів, надісланих на погодження, органи, зазначені в абзацах другому - четвертому цього пункту, надають погодження, які у паперовому або електронному вигляді надсилають органу, який видає дозвіл (абзаци 8-9).

Пунктом 19 Порядку № 615 визначено, що підставами для прийняття рішення про відмову в наданні дозволу є, зокрема: подання заявником документів не в повному обсязі; відмова органів, зазначених в абзацах другому - четвертому пункту 9 цього Порядку, у погодженні надання надр у користування.

Як вже зазначалось, 20 березня 2017 року ТОВ «Екологічні технології та будівництво» звернулось до ДСГНУ із заявою та документами для отримання спеціального дозволу на видобування бурштину на ділянці Білківська (площі № 1, 2, 3), що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області, на підставі пп. 1 п. 8 Порядку № 615. Листами від 31 березня 2017 року ДСГНУ направила вказані документи для погодження до Житомирської обласної ради і Міністерства екології та природних ресурсів України. У свою чергу, наказом Мінприроди від 13 квітня 2017 року № 163 було введено в дію протокол №20 засідання Комісії, яким ТОВ «Екологічні технології та будівництво» було відмовлено у наданні погоджень щодо надання надр у користування на підставі абз. 2 п. 4 Регламенту погодження Мінприроди надання надр у користування, через надання документів не у повному обсязі.

Так, процедуру здійснення організаційних заходів Мінприроди щодо погодження надання надр у користування у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони визначено Регламентом погодження Мінприроди надання надр у користування, що затверджений Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 15.02.2016 № 56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 лютого 2016 року за № 308/28438 (далі також - Регламент).

Відповідно до п. 2 Регламенту, для здійснення погодження Мінприроди надання надр у користування Держгеонадра не пізніше дня, що настає за днем одержання документів від суб`єкта господарювання, надсилає їх копії у паперовому або електронному (шляхом сканування) вигляді до Мінприроди згідно з переліком, наведеним у додатку 1 до Порядку № 615 (із змінами), та встановлює строк розгляду Мінприроди зазначених документів.

Згідно з абз. 2 п. 4 Регламенту, на якій міститься посилання у Наказі Мінприроди від 13 квітня 2017 № 163 про відмову у погодженні надання позивачу надр у користування, Мінприроди приймає рішення щодо погодження надання надр у користування за таких умов - надання до Мінприроди копій документів в повному обсязі згідно з вимогами цього Регламенту.

Отже, підставою для прийняття Мінприроди рішення про відмову у погодженні надання надр у користування може бути надання Мінприроди документів, за переліком, наведеним у додатку 1 до Порядку № 615, не у повному обсязі.

Розглядаючи дану адміністративну справу Верховний Суд у своїй постанові від 10 червня 2021 року наголосив на тому, що суд загалом погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що відмова Мінприроди у погодженні надання позивачу надр у користування не відповідає вимогам щодо обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не містить чітко визначеного переліку документів, яких не було додано до заяви ТОВ «Екологічні технології та будівництво» від 20 березня 2017 року про отримання спеціального дозволу на користування надрами.

Водночас, Верховний Суд вважав за необхідне наголосити, що суди попередніх інстанцій, наводячи вказані висновки, не дослідили тієї обставини, чи було додано позивачем до заяви про отримання спеціального дозволу на користування надрами від 20 березня 2017 року усі необхідні документи, передбачені додатком 1 до Порядку № 615.

Верховним Судом було акцентовано увагу на тому, що з`ясування тієї обставини, чи були ці документи фактично додані позивачем до заяви про надання дозволу на спеціальне користування надрами має безпосереднє значення для правильного вирішення заявленого в межах цієї адміністративної справи спору, адже самі лише висновки про необґрунтованість рішення Мінприроди щодо відмови у погодженні надання надр у користування не могли слугувати підставою для застосування принципу мовчазної згоди до спірних правовідносин.

Суд звертає увагу на те, що предметом розгляду у даній справі є питання правомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у видачі спеціального дозволу на видобування бурштину на ділянці Білківська (площі № 1, 2, 3) загальною площею 429, 32 га, що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області з підстав не передбачених законодавством, що викладена листом від 17 серпня 2017 року за вих. №17728/03/12-17 у відповідь на заяву ТОВ «Екологічні технології та будівництво» від 29 травня 2017 року.

Тобто, оскільки дії відповідача щодо відмови позивачу у видачі спеціального дозволу на видобування бурштину за наслідком розгляду заяви ТОВ «Екологічні технології та будівництво» від 20 березня 2017 року останнім не оскаржується, суд вважає, що доказуванню підлягають саме обставини дотримання ТОВ «Екологічні технології та будівництво» вимог законодавства під час подачі заяви від 29 травня 2017 року, зокрема, у частині надання повного пакету документів до такої заяви, перелік яких визначений законодавчо.

Так, у додатку 1 до Порядку № 615 визначені наступні документи, що подаються разом із заявою про надання спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування корисних копалин без проведення аукціону: копія паспорта та реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - підприємця (фізичні особи, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті, замість зазначеного реєстраційного номера подають копію паспорта із серією, номером та відміткою); пояснювальна записка з характеристикою об`єкта, стану його геологічного вивчення, методу розробки, обґрунтуванням необхідності використання надр, із зазначенням потужності підприємства; результати хімічного та бактеріологічного аналізу води строком давності не більш як шість місяців (для родовищ підземних вод); копії протоколів, завірені заявником, Державної комісії по запасах (Української територіальної комісії по запасах корисних копалин, центральної комісії по запасах корисних копалин, науково-технічних/технічних рад) про затвердження (апробацію) запасів у повному обсязі; каталог географічних координат кутових точок ділянки надр (похибка - менш як 1 секунда) із зазначенням її площі, а для видобування підземних вод - каталог географічних координат водозабірних споруд; оглядова карта (масштаб не менш як 1:200000); ситуаційний план з нанесеними межами площі видобування та географічними координатами її кутових точок (похибка - менш як 1 секунда) у масштабі, який дає змогу перевірити правильність визначення координат, а для підземних вод - ситуаційний план з нанесеними водозабірними спорудами та їх географічними координатами; план підрахунку запасів корисної копалини на топографічній основі з нанесеними межами категорії запасів, межами земельного та гірничого відводів (за наявності), контуром ліцензійної площі з географічними координатами кутових точок ділянки надр (похибка - менш як 1 секунда), а також з лініями геологічних розрізів; гідрогеологічна карта (для родовищ підземних вод); структурна карта (для родовищ нафти і газу); характерні геологічні розрізи з межами категорій запасів та умовними позначками. До перелічених документів додаються: для підприємств, які розпочинають розробку родовища, - програма робіт із введення родовища в експлуатацію із зазначенням окремих етапів та строку їх проведення, джерел фінансування до досягнення підприємством проектної потужності; у разі продовження строку дії дозволу - позитивний висновок про проведення державної експертизи звітів щодо результатів геологічного вивчення надр, а також інших геологічних матеріалів.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На виконання наведених процесуальних вимог позивачем було долучено до матеріалів справи докази, які підтверджують направлення на адресу відповідача додатків, що відповідають їх списку, зазначеному у заяві ТОВ «Екологічні технології та будівництво» від 29 травня 2017 року (т. 4, а.с. 21-32).

Аналіз наданих документів підтверджує відповідність поданої заяви позивача від 29 травня 2017 року вимогам Порядку № 615 в частині комплектності документів, що подаються разом із заявою про надання спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування корисних копалин без проведення аукціону.

Більше того, суд звертає увагу на те, що обставини ненадання позивачем повного пакету документів разом із заявою про надання спеціального дозволу на користування надрами від 29 травня 2017 року, не було підставою для вчинення відповідачем оскаржуваних дій, що виразились у відмові позивачу у видачі спеціального дозволу на видобування бурштину.

Натомість, ДСГНУ, повертаючи заяву і документи листом від 17 серпня 2017 року №17728/03/12-17, вказала на наявність технічної помилки кутових точок у каталозі та на ситуаційному плані географічних координат ділянки, а також невідповідність номерів коду ЄДРПОУ заявника на печатці та бланку заяви.

На необхідності дослідження листа державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» від 08 серпня 2017 року №06/306-3220, на якому ґрунтується позиція відповідача в частині наявності технічної помилки кутових точок у каталозі та на ситуаційному плані географічних координат ділянки, наголошував і Верховний Суд.

Так, з наявної у матеріалах справи копії листа Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» від 08 серпня 2017 року № 06/306-3220, адресованим в.о. начальника Управління надрокористування та міжнародного співробітництва, заступнику директора Департаменту державного геологічного контролю ДСГНУ Тимошенку І.В., за наслідком вивчення на даних позивачем у складі заяви від 29 травня 2017 року документів, вбачається, що державним науково-виробничим підприємством «Державний інформаційний геологічний фонд України» встановлено наявність наведеної вище помилки.

Вказаний лист, у тому числі, містить відомості про те, що в каталозі географічних координат, поданому ТОВ «Екологічні технології та будівництво», географічні координати СхД точки 10 площі № 3 не відповідають її розташуванню на графічних матеріалах (записано 28°11' 36", а необхідно 28°12' 36").

Між тим, аналіз наявного у матеріалах справи каталогу географічних координат, поданого ТОВ «Екологічні технології та будівництво» у складі своєї заяви про надання спеціального дозволу на користування надрами від 29 травня 2017 року, містить наступні географічні координати СхД точки 10 площі № 3 - 28°12' 36", тобто координати, які саме державне науково-виробниче підприємство «Державний інформаційний геологічний фонд України» вважає вірними.

Більш того, суд звертає увагу на те, що наявна у матеріалах справи копія заяви ТОВ «Екологічні технології та будівництво» про надання спеціального дозволу на користування надрами від 29 травня 2017 року засвідчує однаковий код ЄДРПОУ заявника як на печатці, проставленій на такій заяві, так і відображений у відповідній графі бланку заяви.

Таким чином, матеріали справи не підтверджують об`єктивне існування обставин, які відповідач вважав встановленими та наявність яких, відповідно, стала підставою для вчинення відповідачем дій, які виразились у відмові позивачу у видачі спеціального дозволу на видобування бурштину на ділянці Білківська (площі №1, 2, 3) загальною площею 429, 32 га, що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області з підстав не передбачених законодавством, що викладена листом від 17 серпня 2017 року за вих. № 17728/03/12-17.

Відповідно до ч. 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, на виконання наведеної вимоги законодавства відповідачем за час розгляду справи не було ґрунтовно, з посиланням на відповідні докази, доведено правомірності вчинених ним дій, які оскаржуються позивачем.

Відтак, суд, враховуючи наведені вище вимоги законодавства та встановлені обставини справи, оцінює дії ДСГНУ по відмові позивачу у наданні спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування корисних копалин, оформлені рішенням від 17 серпня 2017 року № 17728/03/12-17, як протиправні, а тому вбачає у даному випадку правові підстави для задоволення позовних вимог.

Водночас, здійснюючи всебічний розгляд справи, суд зазначає, що відповідно до п. 8 Порядку № 615, документи, що не відповідають вимогам цього Порядку, повертаються заявникові. Інформація про повернення документів протягом трьох робочих днів з моменту прийняття рішення про повернення розміщується на офіційному веб-сайті органу з питань надання дозволу (абз. 26).

Таким чином, Порядок № 615 розрізняє процедуру повернення документів заявнику з підстав їх невідповідності вимогам цього Порядку та процедуру відмови в наданні спеціального дозволу через відмову органів, зазначених в абз. 2-4 п. 9 цього Порядку, у погодженні надання надр у користування. З цього можна зробити висновок, що перевірка документів на предмет їх відповідності вимогам Порядку № 615 передує надісланню заяви та доданих до неї документів уповноваженим органами на погодження надання надр у користування.

Тому, відповідно, суд критично оцінює доводи позивача про те, що відповідач порушив вимоги п. 9 Порядку № 615 внаслідок того, що не відправив подані позивачем 29 травня 2017 року заяву і документи на погодження до уповноважених органів. Водночас, наведене не вливає на встановлені вище обставини протиправності оскаржуваних дій відповідача.

Щодо доводів, викладених у письмових поясненнях Заступника Генерального прокурора про те, що ТОВ «Екологічні технології та будівництво» не здійснювало геологічного вивчення ділянки надр, а за договором купівлі-продажу від 01 грудня 2016 року придбало право на користування вже існуючою геологічною інформацією, що вказує на відсутність виключних обставин, які б надавали позивачу право на отримання в користування родовища бурштину на пільгових умовах, суд зазначає, що наведене не було підставою для відмови ДСГНУ у наданні спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування корисних копалин, а тому, відповідно, зазначені обставини не входять до предмету доказування у даній справі.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язати відповідача вчинити певні дії, суд зазначає наступне.

Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, визначено поняття дискреційних повноважень, відповідно до якого під такими повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд. А тому, враховуючи наведене вище обґрунтування протиправності відмови відповідача у видачі позивачу спеціального дозволу на видобування бурштину на ділянці Білківська (площі №1, 2, 3) загальною площею 429, 32 га, що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області з підстав не передбачених законодавством, що викладена листом від 17 серпня 2017 року за вих. № 17728/03/12-17, безперечно правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, який передбачає надання такого дозволу.

Наведена позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду, сформованою, зокрема, за наслідком розгляду справи № 816/591/15-а (постанова від 27 лютого 2018 року).

Таким чином суд уповноважений, у випадку визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За вказаних обставин, в контексті наведеного вище, суд вважає, що для прийняття рішення про надання позивачу відповідного дозволу останнім виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення у даному випадку не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Так, Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Таким чином, в даному випадку задоволення позовної вимоги саме шляхом зобов`язання відповідача видати позивачу спеціальний дозвіл на видобування бурштину на ділянці Білківська (площі № 1, 2, 3) загальною площею 429, 32 га, що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області на підставі поданого комплекту документів та заяви позивача від 29 травня 2017 року за вих. № 15/05, буде вважатись дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. А тому саме вказаним шляхом підлягає задоволенню друга позовна вимога ТОВ «Екологічні технології та будівництво».

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних дій на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржувані дії не відповідають наведеним у ч. 2 статті 2 КАС України критеріям.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Екологічні технології та будівництво» (01033, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 40/85; ) до Державної служби геології та надр України (03680, місто Київ, вулиця Антона Цедіка, будинок 16; ), за участю Заступника Генерального прокурора (01011, місто Київ, вулиця Різницька, будинок 13/15; ), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної служби геології та надр України, які виразились у відмові товариству з обмеженою відповідальністю «Екологічні технології та будівництво» у видачі спеціального дозволу на видобування бурштину на ділянці Білківська (площі №1, 2, 3) загальною площею 429, 32 гектарів, що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області з підстав не передбачених законодавством, що викладена листом від 17 серпня 2017 року за вихідним № 17728/03/12-17.

Зобов`язати Державну службу геології та надр України видати товариству з обмеженою відповідальністю «Екологічні технології та будівництво» спеціальний дозвіл на видобування бурштину на ділянці Білківська (площі № 1, 2, 3) загальною площею 429, 32 гектарів, що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області, на підставі поданого комплекту документів та заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Екологічні технології та будівництво» від 29 травня 2017 року за вихідним № 15/05.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби геології та надр України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Екологічні технології та будівництво» понесені останнім судові витрати у розмірі 3 200, 00 грн. (три тисячі двісті гривень).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Суддя П.В. Вовк