Справа № 200/9688/21
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 р. Справа№200/9688/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, б. 10), Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл.. Соборна, 3) про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання повторно розглянути заяву, перевести на пенсію померлого годувальника, здійснити виплату сум недоотриманої пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила:

визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () щодо відмови ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), в переведенні на інший вид пенсії;

скасувати рішення № 53 від 13.05.2021 року про відмову в переведенні на інший вид пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), яке винесено Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області ();

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) від 07.05.2021 року про переведення її на інший вид пенсії та прийняти довідку №3242 від 30.03.2021 року як документ, що підтверджує перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого годувальника - ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 );

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () перевести ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на пенсію померлого годувальника - ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 );

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () здійснити виплату мені, ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), сум недоотриманої пенсії з 17.01.2021 року до часу прийняття рішення суду за цим позовом;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () на мою користь судові витрати;

Встановити судовий контроль за виконанням рішення по цій справі;

В обґрунтування позовних позивач зазначив, що перебуває на обліку як пенсіонер у Маріупольському об`єднаному управлінні ПФУ в Донецькій області з 2006 року отримує пенсію за віком. ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Донецьк помер її чоловік ОСОБА_2 , у зв`язку із чим Позивач вирішила перейти на пенсію померлого годувальника, адже її чоловік був основним годувальником у родині.

Для призначення пенсії через веб-портал Позивачем були подати наступні документи: заява про переведення з одного виду пенсії на інший; паспорт та довідку ІПН на ім`я ОСОБА_1 ; копія паспорту та довідки ІПН на ім`я ОСОБА_2 ; довідки ВПО; трудова книжка від 15.06.1966 року; свідоцтво про навчання №5415 від 29.06.1966 року; військовий квиток НОМЕР_3 ; свідоцтво про шлюб серн НОМЕР_4 ; свідоцтво про смерть серії' НОМЕР_5 ; довідка про заробітну плазу №49; довідка, підтверджуючу пільговий стаж роботи № 54 та наказу №1147 від 31.07.1997 про затвердження результатів атестації робочих місць; довідка №3242 від 30.03.2021 року про склад сім`ї; довідка №377 від 05.04.2021 року про неотримання допомоги від ДСЗН. Рішенням №53 від 13.05.2021 року позивачеві було відмовлено в переведенні на пенсію по втраті через відсутність правових підстав для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до п.2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно поданої заяви через веб-портал Пенсійного фонду України від 07.05.2021 року.

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, обґрунтований тим, що Позивачка 07.05.2021 звернулася із заявою на ВЕБ портал Пенсійного фонду України про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. До вказаної заяви ОСОБА_1 долучено довідку № 54 б/д про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період з 04.05.1981 по 30.05.1999 та довідку про заробітну плату №49 б/д, які видані Філіалом «Шахти ім. М.І.Калініна», ідент.код 51020192, пр-т Миру, 44, м. Донецьк Донецькою народною республікою (терористична організація), яка не визнана Україною, як державне утворення.

Усі установи, організації державної форми власності були евакуйовані з території проведення АТО наприкінці 2014 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 на підконтрольну Українській державі територію та продовжили свою роботу за місцем евакуації. «ДНР» та «ЛНР» є терористичними організаціями і не визнаються Україною як державні утворення. Органи державної влади, в тому числі і Пенсійний фонд України, не мають права здійснювати листування, робити запити та будь-яким іншим способом взаємодіяти з представниками самопроголошених «республік». Тим паче, органи Пенсійного фонду України не мають правових підстав щодо використання наданої представниками так званих «ДНР» та «ЛНР» інформації з метою застосування отриманих документів при призначенні (перерахунку) пенсії. Отже, довідки № 54 про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період та про заробітну плату №49, які видані Філіалом «Шахти ім. М.І.Калініна» та долучені позивачкою до заяви про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, не можуть враховуватися при вирішенні питання щодо призначення пенсії. З огляду на викладене вище, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якій він зазначив, що згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено надання копій усіх документів, що посвідчують наявність у пенсіонера необхідного страхового (трудового стажу), зокрема, це документи про навчання, документи про роботу особи. У тому числі маються на увазі документи, необхідні для підтвердження трудового стаду, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ. Однак, з огляду на те, що померлий ОСОБА_2 вже отримував пенсію за віком та для її призначення надав до органу ПФУ разом із заявою про призначення пенсії' копії усіх необхідних для цього документів. Таким чином, документи, що посвідчували факт та періоди роботи, навчання та служби в армії' ОСОБА_2 вже містилися у матеріалах пенсійної справи. До того ж матеріали пенсійної справи ОСОБА_2 містили і документи, що підтверджували особливі умови праці та право на призначення пенси на пільгових умовах і документи про заробітну плату пенсіонера за період до 30.06.2000 року. З огляду на викладене просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 06 серпня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від представника відповідача на адресу надійшло клопотання про залучення у якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Представник позивача на адресу суду надав заяву в якій не заперечував проти клопотання відповідача.

Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року було задоволено клопотання відповідача та залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, код в ).

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), є громадянином України, є пенсіонером за віком та отримає пенсію в органах ПФУ, що не заперечується сторонами. Згідно довідки від 10.11.2015р. № є внутрішньо переміщеною особою.

Згідно паспортних даних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 між ними за реєстровано шлюб від 09.12.1969р.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки від 30.03.2021р., №3242 про склад сім`ї ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 25.07.2007р. та проживала спільно з ОСОБА_2 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дана довідка видана на підставі акту ЖЕК №2 від 26.01.2021р.

Відповідно до Акта ЖЕК №2 від 26.01.2021р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали спільно за адресою АДРЕСА_2 та вели спільний побут.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами ОСОБА_2 перебував на обліку в органах ПФУ отримував пенсію. Доказів в обґрунтування законності підстав відмови у переведенні на пенсію по втраті годувальника відповідачем суду не надано.

Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви та відзиву на позов, спірними питанням у справі є відмова у переході на пенсію по втраті годувальника. Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних заклади для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, па отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 4 вказаного Закону визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

У відповідності до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії' за її вибором.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, в разі смерті пенсіонера-годувальника незалежно від тривалості страхового стажу такого годувальника.

У відповідності до ч. 2 цієї ж статті непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

У ч. 3 статті 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наголошується, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Виходячи з положень ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

У відповідності до п. 2.3. Постанови Правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 року Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2,3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;

3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;

4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти»;

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) документи про місце проживання (реєстрації);

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

До заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог части першої статті 40 Закону.

З аналізу вищенаведених норм ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виходить, що для переходу на пенсію померлого годувальника Позивач має надати документи, що підтверджують особистість обох пенсіонерів, факт смерті годувальника, їх родинний зв`язок, документи, що підтверджують факт сумісного проживання (що фактично прирівнюється до факту знаходження Позивачки на утриманні померлого годувальника) та документи про стаж пенсіонерів. При цьому, як виходить з норм статті 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як встановлено судом ОСОБА_1 до заяви про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальна ОСОБА_2 було подано документи передбачені п. 2.3. Постанови Правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 року Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головним управлінням ПФУ у Львівській області було відмовлено у прийнятті документів наданих ОСОБА_1 , а саме довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період з 04.05.1981 року по 30.05.1999 року за №54 та довідки про заробітну плату №49 виданих Філіалом «Шахти ім. Михаила Ивановича Калинина» іден. код 51020192, пр.-т Миру, 44, м. Донецьк, Донецької народнох республіки, яка невизнана Україною, як державне утворення.

Разом з цим суд зазначає, що померлий годувальник ОСОБА_1 вже перебував на обліку в управлінні ПФУ та отримував пенсію, ним були надані всі документи для призначення пенсії, які були оцінені та прийняті управлінням ПФУ при призначенні пенсії. Тому повторне їх витребування та оцінка Головним управлінням ПФУ у Львівській області, є безпідставною, оскільки всі необхідні документи містяться в пенсійній справі ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно п. 2.11 Порядку № 22-1, документами, які засвідчують факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, є довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, довідка про реєстрацію місця проживання - це документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.

Документами, до яких вносяться відомості про місце проживання є: паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

З аналізу вищезазначених норм вважається, що документами які підтверджують факт на перебування на утриманні є довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання разом з годувальником за однією адресою та рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні.

Як зазначено відповідачем у відзиві, документи, видані на непідконтрольній Україні території, починаючи з 1 грудня 2014 року, вважаються недійсними та не створюють правових наслідків.

Суд не приймає до уваги доводів відповідача про те, що довідки, видані на тимчасово окупованій території не можуть бути взяті до уваги, оскільки до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

З урахуванням викладеного, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

У зв`язку з цим, суд вважає, що неврахування наданих позивачем довідок є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

Необхідність застосування наведених загальних принципів («Намібійські винятки») у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного суду від 04 березня 2020 року у справі №235/2008/17, від 08 квітня 2020 року у справі №242/1568/17.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника з урахуванням довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період з 04.05.1981 року по 30.05.1999 року за №54, довідки про заробітну плату №49 виданих Філіалом «Шахти ім. Михаила Ивановича Калинина», довідки від 30.03.2021р., №3242 про склад сім`ї.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () здійснити виплату ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), сум недоотриманої пенсії з 17.01.2021 року до часу прийняття рішення суду за цим позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно п. 4.10 Порядку № 22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії. У випадку звернення за призначенням пенсії через вебпортал з використанням електронної системи BankID, виплата пенсії здійснюється, не пізніше ніж через місяць, після пред`явлення до органу, що призначає пенсію, заявником або представником заявника, який діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріально, законним представником оригіналів документів, що підтверджують право на пенсію.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

У спірних у цій справі правовідносинах, в разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні.

Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Враховуючи те, що відповідач 1 протиправно відмовив позивачу в переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, суд приходить висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача 2 здійснити нарахування й виплату позивачу пенсії по втраті годувальника з 17.01.2021 року, тобто з моменту звернення із заявою про перерахунок пенсії.

Відповідно вимог п. 1.9 Порядку № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

З огляду на викладене, суд приходить висновку про зобов`язання відповідача 2 здійснити нарахування й виплату позивачу з 17.01.2021 року пенсію по втраті годувальника.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, враховуючи завдання та принципи адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зауважує на таке.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб. За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки позивачем при поданні позову згідно квитанції №53393 сплачено судовий збір в розмірі 908 грн., суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судового збору у розмірі 908 грн. на користь позивача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, б. 10, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл.. Соборна, 3, ) про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання повторно розглянути заяву, перевести на пенсію померлого годувальника, здійснити виплату сум недоотриманої пенсії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, б. 10, ), щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ) в переведенні на інший вид пенсії.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, б. 10, ) № 53 від 13.05.2021 року про відмову в переведенні на інший вид пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, б. 10, ), повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) від 07.05.2021 року про переведення її на інший вид пенсії та прийняти довідку №3242 від 30.03.2021 року як документ, що підтверджує перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого годувальника - ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, б. 10, ), перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ) на пенсію померлого годувальника - ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл.. Соборна, 3, ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ) сум недоотриманої пенсії з 17.01.2021 року до часу прийняття рішення суду за цим позовом.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, б. 10, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Повний текст рішення складено 18 жовтня 2021 року.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Череповський