Справа № 200/12042/20-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 200/12042/20-а

адміністративне провадження № К/9901/34826/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2021 у справі №200/12042/20-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до Східного міжрегіонального управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість,

УСТАНОВИВ :

Приватне акціонерне товариства «Авдіївський коксохімічний завод» звернулося з позовом до Східного міжрегіонального управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення пені за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за листопад 2014 року в сумі 3305058,80грн. за період з 18.04.2018 по 01.10.2020 включно.

Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 24.03.2021 позовні вимоги задовольнив.

Перший апеляційний адміністративний суд постановою від 12.08.2021 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2021 змінив в мотивувальній частині щодо розрахунку пені та розподілу судових витрат. Абзац перший резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2021 після слова «задовольнити» доповнив словом «частково». В абзаці другому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2021 замість суми « 3305058,80 грн.» зазначив суму « 1601841,44 грн. (один мільйон шістсот одна тисяча вісімсот сорок одна гривня 44 копійки)». В абзаці третьому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2021 замість суми « 10 510 (десять тисяч п`ятсот десять) гривень» зазначив суму « 10173,68 грн. (десять тисяч сто сімдесят три гривні 68 копійок)». Абзац четвертий резолютивної частини рішення суду першої інстанції виключив. Також постановою визначено абзаци рішення суду першої інстанції з 5 по 8 вважати абзацами з 4 по 7. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2021 та залишити в силі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2021.

При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Стаття ж 330 Кодексу адміністративного судочинства України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Так, відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

При цьому згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже зміст наведених положень процесуального закону свідчить про те, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, в касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Водночас й частина третя статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Згідно з приписами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені положення процесуального закону дають підстави вважати, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. При цьому мотиви особи, що подає касаційну скаргу, щодо незгоди з судовим рішенням мають бути викладені з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку. Скаржнику слід чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанції було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення у ній норми права, щодо правильного застосування якої є висновок Верховного Суду, безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга. Обов`язковою умовою є те, що ця норма матеріального права повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанцій в межах підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

При цьому при визначенні подібності правовідносин необхідно враховувати суб`єктний склад учасників відносин, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору); об`єкт і предмет правового регулювання, однаковість матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, умови застосування правових норм (зокрема, щодо часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин); предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, установлені судом фактичні обставини.

Отже під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Як вже зазначалось, предметом розгляду у цій справі було питання відповідальності за порушення строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Підставою ж для касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції позивач визначив пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України з вказівкою при цьому на неурахування судом висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 24.11.2020 у справі №808/660/16, від 03.04.2020 у справі №2а-1870/9166/12, від 06.05.2020 у справі №0870/9386/12, від 14.05.2020 у справі №1540/4795/18, від 11.04.2019 у справі №810/1228/17.

Разом з тим, зміст касаційної скарги свідчить про непогодження з мотивами суду щодо визначення присудженого розміру пені та порядком її обчислення у відповідності до положень статті 129 Податкового кодексу України, утім у постановах Верховного Суду, на які посилається позивач, відсутні висновки щодо їх застосування.

Отже фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із наданою судом правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими обставинами, що не є змістовним та належним обґрунтуванням наведеної скаржником підстави касаційного оскарження судового рішення - пункти 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відтак касаційна скарга Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2021 у справі №200/12042/20-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до Східного міжрегіонального управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.С. Пасічник