Справа № 120/1965/20-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1965/20-а

Головуючий у І інстанції: Свентух В.М.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

13 жовтня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про відшкодування завданої шкоди,

В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач в травні 2020 року звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 42045,38 грн шкоди, завданої виплатами поновленому на посаді судовим рішенням військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.05.2020 у відкритті провадження в адміністративній справі відмовлено на підставі положень пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, оскільки суд дійшов висновку, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2020 вказану ухвалу скасовано, а справу направлено до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.09.2020, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2020, адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 залишено без розгляду у відповідності до вимог статті 123 КАС України.

Постановою Верховного Суду ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03.09.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2020 у справі № 120/1965/20-а скасовано, а справу направлено до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.05.2021 позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 завдану шкоду в сумі 42 045, 38 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зазначив, що положеннями статті 12 Закон №160-ІХ передбачено, що у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

У даному випадку факт заподіяння позивачу ОСОБА_1 шкоди підтверджується актом службового розслідування, аудиторським звітом за результатами фінансового аудиту та аудиту відповідності військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2020 №234/3/3аз, постановою Вінницького окружного адміністративного суду №802/1319/16-а від 17.10.2016 та додатковою постановою Вінницького окружного адміністративного суду №802/1319/16-а від 31.10.2016.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що статтею 4 Закону № 160- ІХ встановлено, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди. При цьому, з моменту винесення постанови Вінницького окружного адміністративного суду №802/1319/16-а від 17.10.2016 та додаткової постанови Вінницького окружного адміністративного суду № 802/1319/16-а від 31.10.2016 до моменту звернення позивача до суду (травень 2020 року) сплив трирічний строк.

Крім того, позивачем пропущено місячний строк звернення до суду. Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача вказавши, що пряма дійсна шкода, яка була заподіяна військовій частині НОМЕР_1 у вигляді виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за рахунок військової частини в сумі 42045,38 була встановлена на підставі акту проведеного службового розслідування, який затверджений 11.03.2020 та акту фінансового аудиту від 28.02.2020 № 234/3/3аз.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до апеляційного розгляду на 12.08.2021 о 10:30.

На виконання 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року (зі змінами), враховуючи рішення Вищої ради правосуддя № 1860/0/15-21 від 26.08.2021, яким звільнено суддю ОСОБА_2 у відставку з посади судді Сьомого апеляційного адміністративного суду, проведено повторний автоматизований розподіл судді-доповідача у даній справі.

За результатами повторного автоматичного розподілу у порядку статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України головуючого суддю (суддю-доповідача) призначено Ватаманюка Р.В.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2021 розгляд адміністративної справи призначено на 22.09.2021 о 09:50.

17.09.2021 від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням позивача у відрядженні в іншому місті.

Крім того, 21.09.2021 клопотання про відкладення розгляду справи також надійшло від позивача.

Розгляд справи апеляційним судом відкладено на 06.10.2021 о 10:10, про що повідомлено сторін по справі.

07.10.2021 від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки військову частину НОМЕР_1 не повідомлено про дату, час та місце наступного судового засідання по справі № 120/1965/20-а.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що 23.09.2021 на зазначений позивачем в апеляційній скарзі (а.с. 17) номер мобільного телефону НОМЕР_2 у додатку Viber було надіслано повістку про виклик у справі розгляд якої призначено на 06.10.2021 о 10:10.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 17.10.2016, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016 у справі № 802/1319/16-а позов військовослужбовця ОСОБА_3 задовольнив частково.

Визнав протиправним і скасував пункт 4 наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 від 30.06.2016 у № 56 Про результати службового розслідування за фактом затримання військовослужбовців військової служби за контрактом про накладення на водія автомобільної роти автомобільного батальйону солдата ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю за порушення вимог статей 11, 13, 49 Закону України Про Статут Внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України.

Визнав протиправним і скасував пункт 5 параграфу 3 наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника 137 об`єднаного центру матеріально-технічного забезпечення полковника ОСОБА_1 (по особовому складу) від 30 червня 2016 року № 27-РС про звільнення з військової служби в запас за підпунктом е пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків) солдата ОСОБА_3 , водія 2 відділення 2 автомобільного взводу 1 автомобільної роти автомобільного батальйону.

Визнав протиправним і скасував наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 (по особовому складу) від 02.07.2016 № 148 про виключення солдата ОСОБА_3 , водія 2 відділення 2 автомобільного взводу 1 автомобільної роти автомобільного батальйону, зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Поновив ОСОБА_3 на посаді водія 2 відділення 2 автомобільного взводу 1 автомобільної роти автомобільного батальйону Військової частини НОМЕР_1 з 30 червня 2016 року.

Постановою Верховного Суду від 29.11.2019 касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 залишена без задоволення, а постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 17.10.2016 та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016 залишені без змін.

На виконання судового рішення ОСОБА_3 виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 42 035, 38 грн.

В лютому 2020 року за результатами фінансового аудиту та аудиту відповідності військової частини НОМЕР_1 було складено аудиторський звіт №234/3/3аз, від 28 лютого 2020 року, за висновками якого встановлено факт матеріальних збитків, заподіяних виплатою 42,05 тис. грн. та запропоновано вжити заходи щодо відшкодування виплаченої суми.

Також, з метою встановлення винних осіб, чиї дії (бездіяльність) стали причиною виникнення заподіяння шкоди військовій частині НОМЕР_1 , на підставі наказів командира в/ч НОМЕР_1 від 16.01.2020 № 17 та від 14.02.2020 № 55 проведено службове розслідування, у висновку якого зазначено про необхідність вжиття заходів щодо подання регресного позову до полковника ОСОБА_1 .

Акт службового розслідування затверджений 11.03.2020.

З метою досудового врегулювання спору, командиром військової частини НОМЕР_1 , 27.03.2020 направлено лист колишньому командирові військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , з проханням відшкодувати в термін до 27.04.2020 завдану військовій частині НОМЕР_1 шкоду в розмірі 42,05 тис. грн. в добровільному порядку.

Однак, станом на 08.05.2020 колишнім командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 завдану незаконним звільненням солдата ОСОБА_3 шкоду в добровільному порядку відшкодовано не було, відповідь на лист чи будь які інші повідомлення від ОСОБА_1 на адресу військової частини не надходили, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Згідно ч.ч. 1-2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Абзацом другим частини другої статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 цього Кодексу).

Відповідно до ч .1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Так, підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами на час виникнення спірних правовідносин було визначено Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців.

Відповідно до пункту 31 Положення у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.

Статтею 4 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" № 160-ІХ (набрав чинності 31.10.2019) визначено, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Предметом адміністративного позову у цій справі є стягнення з відповідача на користь позивача 42045,38 грн. майнової шкоди.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі №818/1688/16 (провадження № 11-892апп18) з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, відступила від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі №755/2258/17 та вказала про наступне.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Отже, у даній справі спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому при обчисленні строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норми спеціального процесуального закону.

Аналогічного правового висновку дійшов ВС у постанові від 04.12.2019 у справі №815/2681/17, від 22.01.2020 у справі №620/1982/19 та від 26.01.2021 у справі № 620/1720/20.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До таких обставин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання позовної заяви.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

Згідно матеріалів справи постановою Вінницького окружного адміністративного суду №802/1319/16-а від 17.10.2016 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 4 наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 від 30.06.2016 року № 56 "Про результати службового розслідування за фактом затримання військовослужбовців військової служби за контрактом" про накладення на водія автомобільної роти автомобільного батальйону солдата ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю за порушення вимог ст.ст. 11, 13, 49 Закону України "Про Статут Внутрішньої служби Збройних Сил України" та ст. 4 Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України". Визнано протиправним та скасовано пункт 5 параграфу 3 наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника 137 об`єднаного центру матеріально-технічного забезпечення полковника ОСОБА_1 (по особовому складу) від 30.06.2016 року № 27-РС про звільнення з військової служби в запас за пп. "е" п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків) солдата ОСОБА_3 , водія 2 відділення 2 автомобільного взводу 1 автомобільної роти автомобільного батальйону. Визнано протиправним та скасовано наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 (по особовому складу) від 02.07.2016 № 148 про виключення солдата ОСОБА_3 , водія 2 відділення 2 автомобільного взводу 1 автомобільної роти автомобільного батальйону, зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Поновлено ОСОБА_3 на посаді водія 2 відділення 2 автомобільного взводу 1 автомобільної роти автомобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 з 30.06.2016.

31.10.2016 Вінницьким окружним адміністративним судом прийнято додаткову постанову №802/1319/16-а, якою зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_3 матеріальне і грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, яке він недоотримав внаслідок незаконного звільнення з військової служби, за період з 30.06.2016 по 17.10.2016.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, а оскаржувані постанови без змін.

Відповідно до ст. 254 КАС України (в редакції на момент ухвалення рішень) постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Отже, постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 31.10.2016 набрала законної сили 08.12.2016.

На виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 17.10.2016 та додаткової постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 31.10.2016, військовою частиною НОМЕР_1 поновлено на посаді ОСОБА_3 водія 2 відділення 2 автомобільного взводу 1 автомобільної роти автомобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , нараховано та виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 29 581, 93 грн., що підтверджується відомістю № 002 зарахувань на карткові рахунки військовослужбовців грошове забезпечення за 2016 рік згідно постанови Вінницького окружного адміністративного суду.

При цьому, службове розслідування з метою уточнення причин та умов, встановлення винних осіб, чиї дії (бездіяльність), що стали причиною виникнення даного факту у військовій частині НОМЕР_1 проведено лише у лютому 2021 року. За результатами зазначеного розслідування 11.03.2021 складено акт службового розслідування, згідно якого колишнього командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 визнано винним у незаконному звільненні з військової служби солдата ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 17 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі затверджену Постановою Верховної Ради України N 243/95-ВР від 23.06.1995 (чинної на момент винесення судових рішень у справі №802/1319/16-а) командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.

У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.

За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Згідно п. 18 зазначеного Положення розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності.

Пунктом 19 Положення передбачено, що у висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обґрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди.

До висновку додаються:

- письмові пояснення особи (осіб), яка притягається до матеріальної відповідальності;

- письмові пояснення інших осіб, причетних до факту заподіяння шкоди;

- акти ревізій (перевірок), інвентаризацій, накладні, витяги з обліково-видаткових книг і журналів та інші матеріали розслідування;

- довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.

Висновок підписується офіцером, який проводив розслідування. Всі матеріали розслідування подаються на розгляд командиру (начальнику) військової частини, який його затверджує у разі прийняття рішення про стягнення з винного встановленої шкоди.

Відповідно до п. 23 Положення командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню.

У разі, коли шкоду заподіяно кількома особами, у наказі визначається точний розмір суми, що стягується окремо з кожної особи з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин.

Наказ доводиться до відома винної особи (винних осіб) під розписку. Наказ може бути оскаржено вищому командиру (начальнику) в порядку, встановленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. У разі, коли у місячний термін з дня закінчення розслідування винну особу до матеріальної відповідальності не притягнуто, відшкодування заподіяної державі шкоди провадиться шляхом подання позову до відповідного суду.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції зазначає, що у зв`язку з набранням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17.10.2016 у справі № 802/1319/16-а законної сили, військова частина НОМЕР_1 , порушила вимоги Положення, оскільки провела службове розслідування щодо причин та умов, встановлення винних осіб, чиї дії (бездіяльність) у лютому 2021 (після перегляду Верховним Судом справи 802/1319/16-а), що свідчить про довготривале зволікання військовою частиною НОМЕР_1 встановлення фактів та винних осіб для відшкодування завданої шкоди, оскільки рішення набрало законної сили відповідно до ст. 254 КАС України саме 08.12.2016. Тому військова частина відповідно до приписів Положення зобов`язанна була не зволікаючи провести протягом одного місяця з дня виявлення шкоди службове розслідування та скласти відповідний висновок за результатами якого командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування мав би видати відповідний наказ про притягнення особи до відповідальності, після чого звернутись з позовом до суду.

Відтак, строк звернення до суду розпочався з 09.12.2016 (наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили), або не пізніше дня коли мало б завершитись службове розслідування відповідно до приписів Положення та прийняття за його результатами відповідного наказу.

Водночас, з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 42045,38 грн шкоди, завданої виплатами поновленому на посаді судовим рішенням військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу позивач звернувся 08.05.2020, тобто з пропуском місячного строку, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України.

При цьому, згідно ст. 4 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 № 160-IX особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Отже, позивачем також пропущено зазначений в Законі № 160-IX трирічний строк протягом якого відповідача може бути притягнуто до матеріальної відповідальності з дня виявлення шкоди (08.12.2016).

Разом з тим, аналізуючи зазначені, позивачем в заявах про поновлення строку звернення до суду причини пропуску, зокрема приписи пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України (у редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»), що набрав чинності 02.04.2020 та передбачено продовження строку звернення до суду з адміністративним позовом на строк дії карантину, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Так, організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Кабінетом Міністрів України 11 березня 2020 року прийнято Постанову № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) внесено зміни до КАС України та доповнено Прикінцеві положення пунктом 3, за змістом якого, зокрема, строк для усунення недоліків апеляційної скарги продовжується на час дії карантину.

У подальшому, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) (далі - Закон № 731-IX), який набрав чинності 17 липня 2020 року, пункт 3 Прикінцевих положень КАС України викладено в наступній редакції: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Пунктом 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 731-ІХ передбачено, зокрема, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення КАС України в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30 березня 2020 року № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що саме посилання на існування карантину та запроваджених у зв`язку із цим обмежень, без аргументованих та обґрунтованих доказів, не може вважатись поважною причиною пропуску строку для оскарження судового рішення. Позивачем на підтвердження своїх доводів не надано належних доказів поважності причин такого пропуску. Зокрема, позивачем також не зазначено в чому полягало довготривале зволікання проведення службового розслідування з моменту набрання законної сили рішенням суду 08.12.2016 (більше 3 років).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

Необхідно зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (п.п. 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду 08.05.2020 позивач пропустив зазначений місячний строк. При цьому, жодних належних доказів поважності причини пропуску строку звернення до суду з позовом не надано, підстав неможливості своєчасного звернення до суду з зазначеними вимогами у встановлені строки не зазначено.

Такого ж правового висновку про застосування місячного строку у справі № 620/1720/20 за позовом військової частини НОМЕР_3 до фіз. особи, про стягнення майнової шкоди в розмірі 3793,30 грн, поданого в період дії встановленого КМУ карантину дійшов Верховний Суд у постанові від 26.01.2021.

Відповідно до положень ч. ч. 3-4 якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Положенням п.7 ч.1 ст.240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Таким чином, враховуючи встановлені у справі обставини, врахувавши характер спірних правовідносин та враховуючи вимоги частини 3, 4 статті 123, пункту 8 частини першої статті 240 КАС України колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

У силу п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 6 ст. 139 КАС України вказано, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин на користь відповідача за рахунок бюджетних асигнувань позивача підлягає стягненню 3153,00 судового збору сплаченого згідно квитанції №42345 від 09.07.2021 на суму 3153,00 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди залишити без розгляду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_5 (ЄДРПОУ НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) гривні судових витрат понесених на сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.