Справа № 826/5397/18
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5397/18 Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючий суддя: Черпіцька Л.Т.
Пилипенко О.Є,
судді:Собків Я.М.

за участю секретаря: Зуєнка Д.П.

за участю:

представника позивача Середа О.Я.

представника відповідача Якименко В.В.

представника третьої особи Кендюх Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.21 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМЕКС ЛІМІТЕД" до Головного управління ДПС у м. Києві, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві про стягнення 2204161,27 грн. ,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ХІМЕКС ЛІМІТЕД" у квітні 2018 року звернулося до суду з позовною заявою, в якій просило стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Хімекс Лімітед» пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України в розмірі: 2204161,27 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не вжив заходів щодо повернення сум бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2015 року, жовтень 2015 року, листопад 2015 року, внаслідок чого, посилаючись на положення пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, просив задовольнити позов.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 03.12.2020 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМЕКС ЛІМІТЕД» задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «ХІМЕКС ЛІМІТЕД», у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, пеню в сумі: 1 566 242,36 грн, за деклараціями з ПДВ за вересень та жовтень 2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачу не відшкодовано відповідні суми бюджетного відшкодування, у встановлені законом строки, то останній набув право на нарахування пені у порядку, встановленому п.200.23ст.200 Податкового кодексу України.

Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач не має повноважень вносити інформацію до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ та Єдиного реєстру заяв повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ й не є розпорядником цих реєстрів. Крім того, на теперішній час чинним законодавством України не передбачено порядок ведення, механізму відшкодування сум ПДВ, внесених до Тимчасового реєстру.

Третя особа у відзиві на апеляційну скаргу просить скаргу задовольнити, судове рішення скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовну заяву залишити без розгляду.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, «Хімекс Лімітед» подано до контролюючого органу: податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2015 року від 19.10.2015, в тому числі разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток №4) в розмірі: 2 019 644,00 грн; податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2015 року від 19.11.2015, в тому числі разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток №4) в розмірі: 1 373 555,00 грн.

У подальшому, 22.11.2016 позивач подав до контролюючого органу уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ за жовтень 2015 року у зв`язку з самостійним виявленням помилок, внаслідок чого сума ПДВ до відшкодування за жовтень 2015 року становить: 1 366 973,00 грн; податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2015 року від 18.12.2015, в тому числі разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток №4) в розмірі: 1710666,00 грн.

Прийняття та реєстрація вказаних декларацій з вказаними додатками підтверджується відповідними квитанціями.

За наслідками проведених камеральних перевірок вказаних податкових декларацій відповідач склав довідки у формі висновку від 10.11.2015 № 270/26-56-28-00-14/30075981 та № 284/26-56-28-00-14/30075981, від 06.01.2016 № 15/26-56-14/30075981, в яких зазначено про необхідність проведення документальної позапланової виїзної перевірки з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування.

Крім того, ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві направило позивачу листи від 10.11.2015 № 14186/10/26-56-28-00-12, від 10.12.2015 № 20106/10/26-56-28-00-12, від 06.01.2016 № 48/10/26-56-26-12 щодо відповідності критеріям на автоматичне бюджетне відшкодування, визначеним відповідно до пункту 200.19 статті 200 ПК України, які формуються використанням програмного забезпечення щодо визначення відповідності платника податку критеріям, які дають право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування податку на додану вартість, якими повідомлено позивача, що існує необхідність здійснення ретельного відпрацювання всієї суми ПДВ по ланцюгах постачання до виробника сировини та відпрацювання зазначених розбіжностей та ризиків у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1232.

25 січня 2016 року матеріали камеральної перевірки передані до управління спеціального аудиту ГУ ДФС у м. Києві для відпрацювання та вжиття заходів відповідно до чинного законодавства, проте 23.02.2016 листом №4437/7/26-15-14-04-01-17 вказані матеріали повернуті без виконання.

Станом на дату подання позовної заяви, загальну суму податку на додану вартість у розмірі: 5 097 283,00 грн відповідачем ТОВ "Хімекс Лімітед" не відшкодовано.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до підпункту 14.1.18 п.14.1 статті 14 ПК України (в редакції, чинній на момент спірних відносин) бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Алгоритм дій платника податку та державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України (бюджетного відшкодування) податку на додану вартість визначено статтею 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), а також Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 №39 (далі - Порядок №39).

Так, відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з пунктами 200.10 та 200.11 статті 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Відповідно до пункту 200.12. статті 200 ПК України контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 200.13 статті 200 ПК України передбачено, що на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Відповідно до пункту 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов`язань з цього податку в наступних податкових періодах; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Отже, ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що в разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість, вимог, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 цього Кодексу, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування контролюючим органом за результатами проведення камеральної чи документальної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, який протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

Аналіз наведених вище положень законодавства також свідчить про те, що після закінчення установлених чинним законодавством строків для адміністративної процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування у результаті невчинення компетентними органами належних дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість.

Наведений юридичний факт, у свою чергу, зумовлює виникнення фінансових правовідносин між боржником в особі держави та кредитором - платником податків, права якого порушені саме внаслідок несплати йому відповідної суми.

Згідно з пунктом 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Водночас невідшкодовані платнику податку протягом встановленого строку суми, вважаються бюджетною заборгованістю, за стягненням яких платник податку має право в будь-який момент після виникнення такої бюджетної заборгованості звернутися до суду та нарахувати пеню на суму такої заборгованості. Непогашення заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 03 червня 2014 року (справа №21 -131а14).

З огляду на викладене, відповідачем процедура адміністративної перевірки наявності у позивача права на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за вересень - жовтень 2015 року у строки, визначені законом, закінчена не була, будь - яких доказів вчинення дій щодо повернення позивачу суми податку на додану вартість, так само як і нарахування пені за таке прострочення, відповідачем не надано.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачу не відшкодовано відповідні суми бюджетного відшкодування, у встановлені законом строки, то позивач набув право на нарахування пені у порядку, встановленому п.200.23ст.200 Податкового кодексу України.

Також судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що неподання податковим органом після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Колегія суддів зауважує, що на момент звернення позивача до суду з позовною заявою (квітень 2018 року) заборгованість з відшкодування ПДВ становила: 5 097 283,00 грн. Цей факт відповідач та третя особа не заперечує.

У подальшому, ТОВ «ХІМЕКС ЛІМІТЕД» у листопаді 2018 року подало уточнюючу декларацію з ПДВ за листопад 2015 року, у зв`язку з чим зменшено суму з відшкодування ПДВ в розмірі: 1,71 млн. грн за листопад 2015 року. Отже, суд першої інстанції правильно зазначив, що питання про стягнення пені з відшкодування ПДВ за декларацію за листопад 2015 року є неактуальним.

Тобто, станом на день розгляду справи в суді першої інстанції, загальна сума невідшкодованого ТОВ «Хімекс Лімітед» податку на додану вартість становить: 3386617,00 грн.

Отже, враховуючи, що вказана сума податку на додану вартість позивачу у визначені податковим законодавством строки не відшкодована, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення пені, яка станом на 02.04.2018 становить 1 566 242,36 грн, відповідно до розрахунку, визначеного судом першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині в силу приписів ст. 308 КАС України апеляційним судом не перевіряється.

Скаржник не вказує в апеляційній скарзі жодних доводів, які би могли спростувати висновки суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст.241, 242, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.21 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 13 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя: Л.Т. Черпіцька
судді:О.Є. Пилипенко
Я.М. Собків