Справа № 520/5569/21
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

04 жовтня 2021 р. Справа № 520/5569/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Мурадли А.І.,

за участю:

представника Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - Діанової С.Ю.,

представника третьої особи, Головного управління ДПС у Вінницькій області - Ремяняк С.Я.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брент+" (, просп. Московський, буд. 144, к. 206-1, м. Харків, 61082) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Брент+" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №000/6250/0901 від 10.12.2020 року на суму 60000,00 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що податкове повідомлення-рішення №000/6250/0901 від 10.12.2020 є протиправним та таким, що винесені на підставі помилкових висновків контролюючого органу. Відтак, зазначене податкове повідомлення-рішення є таким, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження на підставі п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року клопотання представника відповідача про залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог до участі у справі №520/5569/21- задоволено. Залучено до участі в розгляді справи №520/5569/21 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 вирішено перейти до стадії підготовчого провадження у порядку загального позовного провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брент+" до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 14.06.2021 надійшов відзив на позовну заяву, згідно зі змістом якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування правової позиції зазначив, що процедура підготовки та проведення конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на певній території населеного пункту проведена у відповідності з Порядком проведення конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2011 № 1173. Реалізація оспорюваного рішення відповідача від 15.04.2021 № 162 відбулась через друковані засоби масової інформації відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того зазначено, що оскаржуване рішення прийнято після численних обговорень, надходження скарг від місцевою населення та на виконання громадських звернень до Безлюдівської територіальної громади, порушення умов вивозу сміття позивачем з території селищної громади призводить до виникнення техногенної антисанітарної екологічної ситуації на її території.

Представником відповідача через канцелярію Харківського окружного адміністративного суду подано відзив на позовну заяву в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 31.05.2021 з боку Головного управління ДПС у Вінницькій області подано письмові пояснення, згідно зі змістом яких просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, поважних причин не прибуття не повідомив.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання прибули, проти заявленого позову заперечували з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

За результатами здійснення фактичної перевірки ТОВ "Брент+" () з питань дотримання вимог законодавства в сфері обігу пального ГУ ДПС у Вінницькій області був складений акт перевірки № 887/12-32/32-01/31870046 від 09.11.2020 р. та акт перевірки № 2862/09 від 13.11.2020.

Перевіркою встановлено, що для зберігання пального на АЗС уніфікований номер акцизного складу № 1014375, зареєстрований в СЕАРПСЕ 30.03.2020 за адресою Вінницька область, с. Сокиринці, а/д Біла Церква-Київ-Липовець-Гуменне-до а/д М-12, 167км+230М, використовуються підземні резервуари (бензин А-95, А-92, ДП): 1) РГС-20 № 1, зав. № 144, об`єм (V)-20,0 м3; 2) РГС-20 № 2, зав. № 142, об`єм (V)-20,0 м3; РГС-20 № 4, зав. № 140, об`єм (V)-20,0 м3 та наземні (скраплений газ): 4) VPS, об`єм (V) 2,85 м3, зав. № 28931, дата виготов. 2008, країна виробник Чехія; 5) VPS, об`єм (V) 2,85 м3, зав. № 28932, дата виготов. 2008, країна виробник Чехія.

Перевіркою встановлено факт обладнання резервуарів для зберігання пального, розташованих на акцизному складі рівнемірами-лічильниками рівня пального: - зондами магнітострикційними моделі OPW 924B: 1) зав. № ; 2) зав. № ; 3) зав. № ; - газовими рівнемірами Alisonic: 4) зав. № 40843; 5) зав. № 40844.

Для відпуску пального споживачам використовується паливороздавальні колонки, які виконують функцію витратомірів-лічильників, в кількості 3 одиниць:

1) паливо роздавальна колонка Global Star S 44-44-J, заводський № 4-185185-002-V (країна виробник - Швеція, дата виготовлення 08.02);

2) паливо роздавальна колонка Global Star S 44-44-J, заводський № 4-182764-002-А (країна виробник - Швеція, дата виготовлення 08.01);

3) паливо роздавальна колонка CZ-679 04 ADAMOV, заводський № 393/08 (країна виробник Чехія).

Згідно з наданими для перевірки платником формулярів на паливо роздавальні колонки Global Star S 44-44-J в кількості 2 одиниць, які виконують функції витратомірів-лічильників остання повірка паливо роздавальних колонок проводилась 04.12.2012, чим порушено п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України.

Перевіркою також встановлено відсутність позитивного результату повірки або оцінки відповідності витратоміра-лічильника для скрапленого газу у кількості 1 одиниці, функцію якого виконує паливороздавальна колонка CZ-679 04 ADAMOV, для перевірки не надано відповідних документів, чи також порушено п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України.

Так, згідно з актом № 2862/09 від 13.11.2020 встановлено порушення п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230, п. 12 підр. 5 розд. ХІХ Прикінцевих Положень ПУ України, а саме відсутність позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників в кількості 3 одиниць.

Позивач не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Положеннями п.п. 75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до приписів ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 цього Кодексу.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені ст. 82 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено ст. 86 цього Кодексу.

Як передбачено приписами ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Також, суд зазначає, що згідно з п. 230.1 ст. 230 ПК України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьбі незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Відповідно до п.п. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України акцизний склад це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, а так приміщення, розташовані на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблень змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), за винятком приміщень для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального розпорядник акцизного складу.

Згідно з п.п. 14.1.224 п. 14.1 ст. 14 ПК України розпорядник акцизного складу суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилово алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального.

Підпунктом 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України встановлено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), зміщування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу інших газів, бутану, ізобутану з зазначеними в цьому підпункті кодами УКТЗЕД також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизи складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавстві мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей ПК України акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Відповідно до п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15 С.

Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.

Дані про залишки пального та про обсяг обігу пального подаються електронними засобами зв`язку у формі електронних документів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Електронні документи заповнюються автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників (під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника - заповнюються відповідальною особою розпорядника акцизного складу).

Згідно положень п.п. 230.1.4 п. 230.1 ст. 230 ПК України порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів встановлюється КМУ.

У такому реєстрі міститься податкова інформація про розпорядників акцизних складів, наявні у них акцизні склади, розташовані на акцизних складах резервуари, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники, їх серійні (ідентифікаційні) номери, а також дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів.

Дані про фактичні залишки пального на початок та кінець доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів зіставляються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, з показниками системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Також, суд зазначає, що п.12 підрозділу 5 розділу XX ПК України встановлено, що розпорядники акцизних складів відповідно до вимог Податкового кодексу України зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в строки, зокрема, акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Пунктом 18 до внесення до нього змін Законом України від 18.12.2019 №391-ІХ було встановлено, що норми п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України застосовуються до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього ПК України) з 1 січня 2020 року.

Проте, Законом України № 391-ІХ від 18.12.2019 року були внесені зміни та слово січня замінено словом квітня.

Таким чином, законодавець встановив, що відповідальність розпорядників акцизних складів за відсутність обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками може наступити лише з 01.04.2020, тобто фактично надано розпорядникам вказаних складів додатковий термін для обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Суд зазначає, що приписами п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України визначено, що необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000,00 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник / витратомір-лічильник спирту етилового.

Повторне протягом року вчинення на тому самому акцизному складі будь-якого з порушень, передбачених абзацом першим цього пункту, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50000,00 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник / витратомір-лічильник спирту етилового.

Згідно з п. 128-1.3 ст. 128-1 ПК України незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, тягне за собою накладення штрафу у розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.

Таким чином, з аналізу вищевикладеної норми слід дійти висновку про те, що 01.01.2020 - гранична дата, до якої розпорядники акцизних складів повинні були обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.

При цьому, суд зазначає, що Законом України № 391-ІХ від 18.12.2019 року були внесені зміни та слово січня замінено словом квітня.

В той же час, як встановлено під час розгляд у справи, відповідно до даних проведених контролюючим органом перевірок підприємством позивача не було виконано зазначений обов`язок на момент проведення фактичної перевірки, тобто після спливу граничної дати, навіть з урахуванням внесених змін.

Отже, враховуючи вищевикладене та встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про не підтвердження обставин протиправності винесення податкового повідомлення-рішення №000/6250/0901 від 10.12.2020.

Стосовно правової позиції позивача щодо обставин проведення перевірки з посилання на правові позиції Верховного Суду, суд зазначає наступне.

Пунктом 19 частини першої КАС України зазначено, що індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 № 2-зп справі № 3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 ішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 № 9-рп/2008 справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

В ході розгляду справи правова позиція позивача цього не наводить, а судом не встановлено.

Таким чином окреслена правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 08.09.2021 по справі № 816/228/17 та в силу ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягає застосуванню в рамках розгляду адміністративної справи № 520/5569/21.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Брент+".

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Брент+" до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 18.10.2021.

Суддя Ю. О. Супрун