Справа № 160/11362/21
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши в письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком за Списком № 2;
- зобов`язати відповідача зарахувати період роботи позивача з 08.08.2005 по 01.04.2015 на посаді електрогазозварника 5 розряду в ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» до пільгового стажу за Списком № 2 та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 - з 17.02.2021.
В обґрунтування позовної заяви зазначено про протиправність і необґрунтованість відмови відповідача у призначенні пенсії за Списком № 2.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від відповідача 18.08.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи тим, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж у відповідності до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: не менше 27 років 6 місяців, а з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 24.07.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та надав відповідні документи.
Позивач 17.02.2021 вдруге звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2 та надав відповідні документи.
Позивач, вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії на пільгових умовах, звернувся з відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Положенням ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах 2 і 3 цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 2 цієї частини визначено перелік осіб, яким призначається пенсія на пільгових умовах, а саме: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом 1 цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами 1 і 3 - 13 цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок.
Виходячи з наведеного, чоловікам, які досягли 55 років, пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 2 за відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року може бути призначена за наявності стажу роботи 27 років 6 місяців.
Відповідачем не оспорюється факт того, що позивач досяг відповідного віку та має загальний стаж роботи більш ніж 27 років. Спірним питанням у даній справі є наявність у позивача пільгового стажу роботи.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.
Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно пункту 20 наведеного Порядку у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Зтеріалів справи вбачається, що позивач працював на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, зокрема, що відповідають Списку №2, а саме:
-з 06.06.1985р. по 19.05.1993р. - прийнятий газоелектрозварником 3 розряду на збагачувальну фабрику №1 на Ордена Леніна Північний гірничо-збагачувальний комбінат ім. Комсомолу України (тепер - ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»), (записи №7-10 трудової книжки, копія трудової книжки - додаток 2, уточнююча довідка ПрАТ «Північний ГЗК» вих. №321 від 27.06.2019р. та витяг з наказу про атестацію №207 від 11,07.1994р. - додаток 3);
- з 08.08.2005р. - прийнятий на підприємство електрогазозварником по 5 розряду з правом пільгового пенсійного забезпечення за списком №2 з повним робочим днем у Товариство з обмеженою відповідальністю «ДСД», яке з 02.11.2010р. перейменовано в ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» (записи №13, 18 трудової книжки);
- з 11.04.2009р. - переведений електрогазозварником в кар`єрі 5 розряду з правом пільгового пенсійного забезпечення за списком №1 - на тому ж підприємстві (запис № 14 трудової книжки);
- з 14.04.2010р. - переведений у цех електрогазозварником 5 розряду там же, та з 01.04.2015р. звільнено за власним бажанням (запис №17-19 трудової книжки);
- з 10.06.2015р. - прийнятий електрогазозварником по 5 розряду на дільницю ЦГЗИ у ПП «Придніпровська паливно-енергетична компанія» (запис №20 трудової книжки, уточнююча довідка вих. №43 від 16.10.2019р. та витяг з наказу №90 від 23.12.2014р. про атестацію - додаток 4);
- з 16.01.2019р. - переведений електрогазозварником по 5 розряду на дільницю Півдніч ГЗК - на тому ж підприємстві та звільнений з 15.10.2019р. за власним бажанням (записи №22, 23 трудової книжки);
- з 17.10.2019р. - прийнятий в цех сервісного обслуговування ПівнГЗК на дільницю з сервісного обслуговування устаткування дробильної фабрики електрогазозварником 5 розряду у Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ-ПРОМСЕРВІС» Філія №2 у м. Кривий Ріг, де працює по теперішній час (запис №24, 25 трудової книжки, уточнююча довідка вих. №980/65 від 21.02.2020р. - додаток 5).
У вказаний період роботи Позивача діяли наступні списки:
- Списки виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР N 1173 від 22.08.1956р., згідно яких до Списку №2 (розділ XXXII «Загальні професії») відносяться «Газозварники та їх підручні», «Електрозварники та їх підручні»;
- Списки виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, які затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року N936, згідно яких до Списку №2 (розділ XXXII «Загальні професії» підпункт 33) відносяться: «електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки»;
- Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року №461, згідно яких до Списку №2 розділ II «Підготовка руд, збагачення, окускування (агломерація, брикетуванн, огрудкування), випалювання руд і нерудних копалин», підпункт 2. «Загальні професії», відносяться: «Працівники, зайняті ремонтом устаткування в умовах діючого виробництва».
Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Згідно з ч, 5 ст. 114 Закону №1058-ІУ у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Позивачем було надано усі необхідні документи для підтвердження пільгового стажу та призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема трудову книжку, у якій в період з 08.08.2005р. по 01.04.2015р. (складає 9 років 7 місяців 23 дні) є відповідні записи стосовно права на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 та списком №1, проведеної атестації робочих місць та роботу з повним робочим днем (записи №13-19), а також уточнюючі довідки підприємств і витяги з наказів про атестацію робочих місць - за періоди роботи, в яких відсутні відповідні записи у трудовій книжці.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 08.08.2005 по 01.04.2015, оскільки його робота у вказаний період дає право на пільгову пенсію за Списком № 2, підтверджена записами в її трудовій книжці, і ці дані додаткових підтверджень не потребують.
Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників потрібно виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.07.2018 року по справі № 235/1112/17.
У силу положень ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій та рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Щодо позовної вимоги про призначення пенсії, суд зазначає наступне.
Враховуючи дискреційні повноваження органу пенсійного фонду щодо призначення пенсійних виплат та з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням висновків суду у даній справі.
Відповідно до Положення про управління пенсійного фонду України в районах, містах та районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, на територіальні управління Пенсійного фонду України в районах покладено функції по призначенню (перерахунку) і виплаті пенсії.
У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати «дискреційні повноваження», користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Таким чином, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам.
Виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних у справі, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.
Враховуючи положення статті 139 КАС України та часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Оскільки суддя Маковська О.В. перебувала у відпустці, рішення у справі приймається після виходу судді з відпустки.
Керуючись ст. ст. 77, 78, 139, 241-246, 250, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,
Позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком за Списком № 2.
Зобов`язати Головне управління ПФУ у Дніпропетровській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 08.08.2005 по 01.04.2015 на посаді електрогазозварника 5 розряду в ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» до пільгового стажу за Списком № 2 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за списком №2 з урахуванням висновку суду.
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська