Справа № 320/6160/21
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року № 320/6160/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Коздровської К.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора, Київської міської прокуратури, керівника Київської міської прокуратури Кіпера Олега Олександровича про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за участю представників сторін:

представник позивача - Мигаль Х.О., ордер від 06.05.2021 серія АІ №1107280,

представник відповідача (Офісу Генерального прокурора) - Кудіна Т.А., наказ від 26.02.2021 №179-ц про призначення на посаду прокурора відділу представництва інтересів органів прокуратури першого управління Департаменту представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора, Положення про Департамент представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора, затверджене наказом Офісу Генерального прокурора від 27.07.2020 №336,

представник відповідача (Київської міської прокуратури, керівника Київської міської прокуратури Кіпера Олега Олександровича) - Горелик Р.М., наказ від 11.09.2020 №197-к про переведення на посаду відділу представництва інтересів держави у бюджетній сфері управління представництва інтересів держави в суді,

представник відповідача (Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) - не з`явився,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (далі - відповідач-1), Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач-2), Київської міської прокуратури (далі - відповідач-3), керівника Київської міської прокуратури Кіпера Олега Олександровича (далі - відповідач-4), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати рішення №2 Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про неуспішне проходження атестації від 06.04.2021;

- визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати наказ керівника Київської міської прокуратури від 22.04.2021 №1070к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 міста Києва з 29.04.2021;

- поновити ОСОБА_1 у Шевченківській окружній прокуратурі міста Києва на посаді, що є рівнозначною посаді заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 міста Києва з 30.04.2021;

- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської прокуратури (код ЄДРПОУ - 02910019) без утримання податків й інших обов`язкових платежів середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 30.04.2021 по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 у Шевченківській окружній прокуратурі міста Києва на посаді, що є рівнозначною посаді заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 міста Києва з 30.04.2021;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Київської міської прокуратури середнього заробітку на користь ОСОБА_1 за весь час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, починаючи з 30.04.2021 у межах суми стягнення за один місяць;

- стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 позовну заяву залишено без руху, надано десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, які було усунуто позивачем у встановлений судом спосіб та строк.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.06.2021 відкрито провадження у справі №320/6160/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовку справи до судового розгляду. Призначено підготовче засідання на 08.07.2021, витребувано докази у справі від сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.07.2021 витребувано від відповідачів - Офісу Генерального прокурора та Київської міської прокуратури докази у справі, відкладено підготовче засідання на 30.07.2021.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 повторно витребувано від відповідача - Київської міської прокуратури докази у справі, закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 03.09.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 у межах проведення атестації прокурорів успішно пройдено перші два етапи атестації, у зв`язку з чим її було допущено до співбесіди. 06.04.2021 Тринадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) за результатами проведення співбесіди прийнято рішення про неуспішне проходження позивачем атестації. Підставою для прийняття даного рішення були висновки Комісії з приводу невідповідності заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 міста Києва ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, етики та доброчесності.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення Комісії від 06.04.2021 №2 не відповідає вимогам законодавства, оскільки воно прийнято суб`єктом повноважень: 1) не у межах та не на підставах, установлених законом; 2) недобросовісно; 3) необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; 4) не пропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для права особи на працю і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; 5) упереджено та 6) без дотримання принципу рівності перед законом.

Позивач пояснює, що Тринадцята кадрова комісія обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) не була уповноважена проводити співбесіду із нею, оскільки розподіл списків прокурорів між кадровими комісіями не був погоджений з Генеральним прокурором, як це вимагає пункт 18 Порядку роботи кадрових комісій, затверджений наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 №233. Як стверджує позивач, Кадрова комісія №13 та №14 самостійно на власний розсуд розподілили між собою сформовані групи прокурорів.

Рішення Комісії в частині невідповідності позивача вимогам професійної компетентності є не вмотивованим, оскільки в ньому взагалі не зазначено обставин, з якими відповідач-1 пов`язував некомпетентність прокурора. При цьому, позивач наголошує, що оцінка рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурора проводиться на підставі виконаного письмового практичного завдання. У Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) були відсутні будь-які зауваження щодо виконаного ОСОБА_1 практичного завдання. Цей етап позивач пройшла успішно, набравши за нього 91 бал (прохідний бал - 70). За час роботи в органах прокуратури позивач успішно пройшла атестацію у 2012, 2013, 2015 роках, неодноразово заохочувалася, постійно підвищувала свій професійний рівень, а тому відповідає вимогам професійної компетентності.

Рішення Комісії в частині невідповідності позивача вимогам професійної етики мотивовано виключно складеним поліцейським щодо неї протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП). Дії ОСОБА_1 щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» Комісія розцінила як прояв неетичної поведінки прокурора. Однак, позивач наголошує, що у розпорядженні Комісії була довідка від 05.06.2020 МЦ «Mediland» ПП «СИГМА», яка підтверджувала відсутність стану сп`яніння у ОСОБА_1 в межах 2 годин від часу складання протоколу поліцейськими. У розпорядженні Комісії також була наявна постанова Подільського районного суду міста Києва від 07.08.2020, якою провадження в справі за частиною першою статті 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрито, у зв`язку з відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення. Сам по собі факт складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення щодо позивача за умови підтвердження судом відсутності складу адміністративного правопорушення не є виявом неетичної поведінки прокурора.

Рішення Комісії в частині невідповідності позивача вимогам професійної доброчесності мотивовано виключно сумнівом щодо джерел походження коштів для придбання матір`ю позивача квартири. Комісія припустила, що зазначена квартира була лише оформлена на матір позивача, а фактично куплена позивачем за незаконно здобуті грошові кошти. При цьому, свій сумнів та припущення комісія не обґрунтувала посиланням на жодні документи чи висновки контролюючих органів. Позивач вказує, що її батьки перебувають на тимчасово окупованій території, що робить фактично неможливим надання підтверджуючих документів щодо отриманих ними доходів за десятки років трудового стажу. Водночас договір купівлі-продажу від 08.04.2019, відповідно до якого матір позивача придбала квартиру у м. Києві за 1465264 грн., посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковіною І.В., яка відповідно до підпункту «г» пункту 7 частини другої статті 6 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» є суб`єктом первинного фінансового моніторингу та на виконання цього ж закону перевірила законність походження коштів за посвідченою нею фінансовою операцією з купівлі-продажу квартири.

Позивач звертає увагу, що повноваженнями на перевірку декларацій, проведення моніторингу способу життя відповідач-1 не наділений. За результатами логічного та арифметичного контролю поданих під час роботи в органах прокуратури ОСОБА_1 щорічних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зауважень щодо повноти та правильності їх заповнення від Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) не надходило.

Таким чином, під час звільнення позивача допущено грубі порушення законодавства, що вказує на протиправність такого звільнення та наявність підстав для поновлення порушених прав позивача шляхом визнання протиправними та скасування рішення Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 06.04.2021 №2 та наказу керівника Київської міської прокуратури від 22.04.2021 №1070к, поновлення позивача на посаді, рівнозначній посаді, яку вона займала до звільнення, а також стягнення з Київської міської прокуратури середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідач-1, відповідач-3 та відповідач-4 правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалися.

У відзиві на позовну заяву відповідач-2 - Офіс Генерального прокурора позовні вимоги не визнав. Зазначив, що протоколом спільного засідання Тринадцятої та Чотирнадцятої кадрових комісій обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 04.03.2021 №6 було сформовано та затверджено графік співбесід прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів, у тому числі на 06.04.2021. Цей графік був розміщений на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. У свою чергу, відповідно до наказу Генерального прокурора від 06.05.2019 №77 оприлюднення інформації на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора здійснюється за погодженням Генерального прокурора. Отже, доведена відповідність розподілу груп прокурорів між кадровими комісіями №13 та №14.

Відповідач-2 вказав, що завданням Комісії є не доведення того, що прокурор порушив закон, а визначення наявності обґрунтованих сумнівів щодо його рівня компетентності, відповідності вимогам професійної етики і доброчесності. Під час співбесіди позивача у Комісії такий сумнів виник. Суд не наділений повноваженнями здійснювати переоцінку щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, та відповідно, встановлювати відповідність прокурора цим вимогам, оскільки такі дискреційні повноваження мають виключно члени Комісії. Зазначає, що перевірка позивача вимогам доброчесності, в тому числі щодо декларування останнім майна, яке належить йому та членам його родини, є повноваженнями Комісії, а тому остання не перебирала на себе повноважень НАЗК при проведенні перевірки.

Таким чином, на думку відповідача-2, рішення Комісії прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом та пропорційно.

03.09.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, зміст якої зводиться до того, що у відзиві на позов Офісу Генерального прокурора спростування наявності повноважень кадрової комісії - відсутні, як і посилання на будь-які докази наявності таких повноважень. Також зазначено, що у відзиві на позов Офіс Генерального прокурора, заперечуючи щодо доводів позивача про необґрунтованість оскаржуваного рішення, обмежився виключно цитуванням фрагменту тексту цього рішення. За твердженням позивача Офісом Генерального прокурора у відзиві не вказано будь-яке посилання на джерело інформації, з якої Кадрова комісія встановила відсутність достатніх доходів у батьків позивача для купівлі квартири. Відсутність належних доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваному рішенні змусила відповідача-2 вдатись до констатації голослівного твердження щодо виключної дискреції Кадрової комісії на оцінку характеристик прокурора, неоспорюваність таких висновків Кадрової комісії, незалежно від їх змісту, та неможливість перевірки цих висновків судом. Проте на думку позивача обсяг дискреції не може бути необмеженим і повинен підлягати зовнішньому/публічному контролю, в тому числі судовому. Процес та результат атестації повинен бути зрозумілим як безпосереднім учасникам цих відносин, зокрема прокурору, так і суспільству загалом, адже коли йдеться про необхідність сформувати якісний прокурорський корпус, якому довіряло б суспільство, то обґрунтованість/умотивованість рішень щодо атестації кожного прокурора є необхідною для цього умовою та гарантією.

Щодо обраного способу захисту порушеного права від незаконного звільнення шляхом поновлення позивача у Шевченківській окружній прокуратурі міста Києва на посаді, що є рівнозначною посаді заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 міста Києва представник позивача звертає увагу на те, що заступники керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва виконують аналогічні посадові обов`язки, що їх виконувала позивач до звільнення.

Судове засідання 03.09.2021 відкладено на 21.09.2021.

У судовому засіданні 21.09.2021 представником відповідача-2 подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зауважено, що у позивача на перших двох етапах атестації не виникало питань щодо повноважень другої та першої кадрових комісій, які проводили ці етапи, як не викликало сумнівів повноваження десятої кадрової комісії, якою 15.01.2021 прийняті рішення про продовження співбесіди з позивачем 21.01.2021 та перенесення дати проведення співбесіди у зв`язку із хворобою ОСОБА_1 . Також відповідачем-2 зазначено, що позивачем не заявлено відводів будь-кому з членів 13-ї кадрової комісії, що на думку відповідача-2 свідчить про те, що претензії щодо осіб членів 13-ї кадрової комісії виникли у позивача лише після прийняття рішення про неуспішне проходження атестації. Решта доводів заперечення на відповідь на відзив відповідача-2 дублюють доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Судове засідання 21.09.2021 відкладено на 01.10.2021.

29.09.2021 до суду надійшли письмові пояснення Київської міської прокуратури від 17.09.2021 №15/2-5562-21, до яких додано витребувані судом докази у справі.

Також 29.09.2021 до суду надійшли письмові пояснення Київської міської прокуратури від 17.09.2021 №15/2-780ВИХ-21 в порядку ст. 44 КАС України, в яких відповідач-3 просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

У судовому засіданні 01.10.2021 оголошено перерву до 04.10.2021.

Присутній у судових засіданнях по справі 03.09.2021, 21.09.2021, 01.10.2021, 04.10.2021 представник позивача підтримав позов в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача-2, присутній у судових засіданнях по справі 03.09.2021, 21.09.2021, 01.10.2021, 04.10.2021 проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідачів - 3, 4, присутній у судових засіданнях по справі 03.09.2021, 21.09.2021, 01.10.2021, 04.10.2021 проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових поясненнях у справі та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача-1 у жодне судове засідання, призначене на 03.09.2021, 21.09.2021, 01.10.2021, 04.10.2021 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд повідомлено не було.

Заслухавши пояснення представників сторін, які з`явились в судові засідання, розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві 20.11.2014 (том 1, а.с.74-75).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 2006 року працює в органах прокуратури України.

Наказом прокурора міста Києва від 14.12.2015 №4502к призначено молодшого радника юстиції ОСОБА_1. на посаду заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 м. Києва з 15.12.2015 (том 1, а.с.152).

09 жовтня 2019 року позивачем було подано заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію (том 1, а.с.87).

Судом встановлено та не заперечується відповідачами, що позивач успішно пройшла два перші етапи атестації, а саме: іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

04 березня 2021 року на спільному засіданні Тринадцятої та Чотирнадцятої кадрових комісій з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (протокол від 04.03.2021 №6) було сформовано і схвалено, зокрема Графік співбесід прокурорів місцевих прокурор, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) на 06.04.2021, згідно з яким співбесіда за участі позивача проводилась кадровою комісією №13 (том 1, а.с.92-102).

За результатом третього етапу проходження позивачем атестації - співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, кадровою комісією №13 прийнято рішення від 06.04.2021 №2 «Про неуспішне проходження прокурором атестації».

У вказаному рішенні зазначено, що у Комісії наявний обґрунтований сумнів щодо відповідності ОСОБА_1 вимогам професійної етики, доброчесності та професійної компетенції з огляду на таке.

На підставі дослідження матеріалів атестації Комісією встановлено, що 04.06.2020, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом по вул. Н.Вал 4/3 у м. Києві 23 год. 30 хв. була зупинена поліцейськими у зв`язку із порушенням нею Правил дорожнього руху. Після зупинки поліцейськими було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя). При складанні протоколу ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер», відмова відбувалась у присутності двох свідків.

З урахуванням вищенаведеного, поліцейськими складено протокол про порушення пункту 2.5 ПДР України за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП (відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння).

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 07.08.2020 провадження у справі за частиною першою статті 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Вказана постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, оскільки звернулася до МЦ «Меdiland» ПП «СИГМА» о 01 год. 15 хв. 05.06.2020 та пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння. Відповідно результатів дослідження слини методом «Алкотест Фактор-М», алкогольного сп`яніння не виявлено, про що видана довідка.

Під час проходження співбесіди на запитання членів Комісії щодо зазначених обставин, ОСОБА_1 заперечувала факт перебування за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння. Щодо причин відмови проходження огляду на стан сп`яніння повідомила, що через непорозуміння із патрульним, вирішила пройти огляд в МЦ «Меdiland» ПП «СИГМА», де обслуговується вона та її сім`я.

Проте Комісія зазначила, що відповідно до інформації, яка розміщена на офіційному сайті МЦ «Меdiland» ПП «СИГМА», цей медичний заклад має нормований графік роботи з 8 до 20 год. у будні, з 9 до 18 год. у суботу, неділя - вихідний. Лабораторія закладу також працює за затвердженим графіком роботи, що унеможливлює отримання відповідних послуг у неробочий час закладу. У переліку послуг, які надає заклад, така послуга як проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водіїв відсутня.

Також Комісія врахувала, що відповідно до наказу Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.05.2019 №563 закладом охорони здоров`я, якому надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначено Київську міську наркологічну клінічну лікарню «Соціотерапія». Проходження такої процедури в інших закладах охорони здоров`я на території міста Києва не передбачено.

За таких обставин Комісія зробила висновок про те, що пояснення прокурора є нещирими, не відповідають дійсним обставинам події, а дії та поведінка прокурора ОСОБА_1 (відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та в подальшому його проходження в медичному закладі який не уповноважений на проведення таких досліджень) не відповідає високим стандартам етичної поведінки, а також вимогам суспільства до прокурорів.

Крім викладеного, на підставі досліджених матеріалів атестації, у тому числі отримання пояснень прокурора, у Комісії були наявні сумніви щодо достовірності відомостей, вказаних в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідності майна, яке перебуває у власності та користуванні прокурора та членів його сім`ї, їхнім законним доходам; правомірності та джерел походження грошових коштів (заощаджень) прокурора та його близьких родичів з огляду на наступне.

Зокрема в ході дослідження матеріалів атестації та отриманих пояснень прокурора, у Комісії були наявні обґрунтовані сумніви щодо відповідності ОСОБА_1 критерію доброчесності у зв`язку із користуванням нерухомим майном (квартирою) вартістю понад 1 млн. грн., яке придбане 08.04.2019 та оформлене на її матір ОСОБА_2 .

Під час проходження співбесіди на запитання членів Комісії про те, чи дозволяли доходи її матері купити вказану квартиру, якою вона та її сім`я користуються згідно з декларацій за 2019-2020 роки та про підтвердження походження таких доходів, ОСОБА_1 відповіла, що квартиру матір купувала зі своїх власних заощаджень. Зазначила, що на даний час її матір проживає на тимчасово окупованій території, а тому надати докази законності джерел походження коштів не може.

Також на запитання Комісії про те, яким чином проводився розрахунок за придбану квартиру, вичерпної аргументованої відповіді не надала, повідомила, що скоріш за все готівкові кошти були привезені її матір`ю з місця проживання.

Проте Комісія мала обґрунтований сумнів щодо наявних фінансових можливостей для придбання вказаної квартири саме матір`ю прокурора, та щодо правдивості зазначеної прокурором інформації про порядок перевезення коштів з урахуванням особливої процедури перетину лінії розмежування із зоною АТО.

За вказаних обставин, Комісія прийшла до висновку, що заступник керівника Київської місцевої прокуратури №10 міста Києва ОСОБА_1 не пройшла успішно атестацію (том 1, а.с.83-86).

Наказом керівника Київської міської прокуратури від 22.04.2021 №1070к звільнено ОСОБА_1 з посади заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 міста Києва та органів прокуратури, у зв`язку з неуспішним проходженням атестації відповідно до пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 29.04.2021. Підстава: рішення Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про неуспішне проходження атестації від 06.04.2021 №2 та наказ Генерального прокурора від 17.02.2021 №2ш (том 1, а.с.80).

Позивач, не погодившись із такими діями відповідачів, а саме із оскаржуваним рішенням кадрової комісії №13 та наказом про її наступне звільнення, звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначаються Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII).

Однією з гарантій незалежності прокурора, що передбачена статтею 16 Закону №1697-VII, є особливий порядок призначення прокурора на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до частини третьої цієї статті Закону №1697-VII прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

25 вересня 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-IX (далі - Закон №113-IX; у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), яким запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Зокрема, в тексті Закону №1697-VII слова «Генеральна прокуратура України», «регіональні прокуратури», «місцеві прокуратури» замінено відповідно на «Офіс Генерального прокурора», «обласні прокуратури», «окружні прокуратури».

Згідно з пунктами 6, 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Пунктом 10 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ встановлено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Згідно з пунктом 11 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Відповідно до пункту 13 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX атестація прокурорів включає такі етапи:

1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди;

2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Атестація може включати інші етапи, не проходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор.

Пунктом 14 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX передбачено, що графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

На виконання викладених вимог Закону, наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок №221; у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).

За визначенням, що міститься в пункті 1 Розділу I Порядку №221, атестація прокурорів - це встановлена Розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

У відповідності до пунктів 2-5 Розділу I Порядку №221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями.

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями прозоро та публічно у присутності прокурора, який проходить атестацію.

Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Пунктами 6-8 Розділу I Порядку №221 визначено, що атестація включає в себе три етапи:

1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.

За результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень:

1) рішення про успішне проходження прокурором атестації;

2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку.

Згідно з пунктом 11 Порядку №221 особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора. У разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Факт неявки прокурора фіксується кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора. У виключних випадках, за наявності заяви, підписаної прокурором або належним чином уповноваженою ним особою (якщо сам прокурор за станом здоров`я не може її підписати або подати особисто до комісії) про перенесення дати іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, або дати іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, або дати співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, кадрова комісія має право протягом трьох робочих днів з дня отримання такої заяви ухвалити рішення про перенесення дати складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора. Заява має бути передана безпосередньо секретарю відповідної кадрової комісії не пізніше трьох днів з дати, на яку було призначено іспит, співбесіду відповідного прокурора. До заяви має бути долучена копія документу, що підтверджує інформацію про поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. У разі неможливості надати документальне підтвердження інформації про причини неявки в день подання заяви, прокурор має надати таке документальне підтвердження в день, на який комісією було перенесено проходження відповідного етапу атестації, однак до початку складення відповідного іспиту, проходження співбесіди.

Відповідно до пункту 1, 2, 4 Розділу IV Порядку №221 у разі набрання прокурором за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки кількості балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, прокурор допускається до співбесіди.

До початку співбесіди прокурор виконує практичне завдання з метою встановлення комісією його рівня володіння практичними уміннями та навичками.

Для виконанням практичного завдання прокурору видається чистий аркуш (аркуші) паперу з відміткою комісії. Комісія, у разі наявності технічної можливості, може забезпечити виконання прокурорами практичного завдання за допомогою комп`ютерної техніки.

Пунктами 8-11 розділу IV Порядку №221 визначено, що співбесіда проводиться кадровою комісією з прокурором державною мовою в усній формі. Співбесіда з прокурором може бути проведена в один день із виконанням ним практичного завдання.

Для проведення співбесіди кадрова комісія вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі про:

1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та їх результати;

2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;

3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;

4) інформацію про зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, у тому числі на визначену кадровою комісією електронну пошту, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно).

Дослідження вказаної інформації, відомостей щодо прокурора, який проходить співбесіду (далі - матеріали атестації), здійснюється членами кадрової комісії.

Перед проведенням співбесіди члени комісії можуть надіслати на електронну пошту прокурора, яка вказана у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації. У цьому випадку протягом трьох днів з дня отримання повідомлення, але не пізніше ніж за день до дня проведення співбесіди, прокурор може подати комісії електронною поштою письмові пояснення (у разі необхідності - скановані копії документів).

Згідно з пунктами 12-16 Розділу IV Порядку №221 співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання.

Співбесіда прокурора складається з таких етапів:

1) дослідження членами комісії матеріалів атестації;

2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання;

Співбесіда проходить у формі засідання комісії.

Члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання.

Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації.

Наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 №233 затверджено Порядок роботи кадрових комісій (далі - Порядок №233).

Пунктом 12 Порядку №233 передбачено, що рішення комісії, крім зазначених в абзаці другому цього пункту, в тому числі процедурні, обговорюється її членами і ухвалюються шляхом відкритого голосування більшістю голосів, присутніх на засіданні членів комісії. Член комісії вправі голосувати "за" чи "проти" рішення комісії. У разі рівного розподілу голосів, приймається рішення, за яке проголосував голова комісії.

Рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

В силу приписів пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї із наступних підстав, зокрема, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність, у відпустці чи у відрядженні до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту.

Крім того, пунктом 6 розділу V Порядку №221 визначено, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Отже, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації є законодавчо визначеною підставою для звільнення прокурора з посади, тобто спричиняє для особи негативні юридичні наслідки у вигляді її звільнення з публічної служби.

Встановлені у цій справі обставини свідчать, що підставою для звільнення позивача стало рішення Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про неуспішне проходження прокурором атестації від 06.04.2021 №2.

Оскільки предметом атестації є оцінка професійної компетентності, професійної етики та доброчесності прокурора (пункт 5 розділу I Порядку №221), а рішення про неуспішне проходження прокурором атестації приймається кадровою комісією саме з підстав невідповідності, на думку Комісії, прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, суд вважає, що має повноваження оцінювати рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації по суті.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі №120/3458/20-а (провадження №К/9901/7595/21).

Відповідачі не заперечували, що позивач успішно пройшла перших два етапи атестації та була допущена до співбесіди. Перед проведенням співбесіди, яка відбулась 06.04.2021, у відповідності до Порядку №221 позивач виконала практичне завдання.

Згідно з протоколом засідання кадрової комісії №13 від 06.04.2021, Комісія провела співбесіду з позивачем з метою виявлення її відповідності вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, в ході якої дослідила матеріали атестації та виконане практичне завдання, а також отримані від неї пояснення по суті заданих членами Комісії питань.

На голосування Комісії поставлено пропозицію щодо ухвалення рішення про неуспішне проходження атестації позивачем. Результати голосування: «за» - 4, «проти» - 1. Комісія вирішила: ухвалити рішення про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації (том 2, а.с.179-184).

Змістовний аналіз оскаржуваного рішення свідчить про те, що підставами для прийняття рішення про не проходження позивачем атестації стали висновки Комісії про її невідповідність вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, які, у свою чергу, обґрунтовуються:

- фактом відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та в подальшому його проходження в медичному закладі, який не уповноважений на проведення таких досліджень;

- сумнівами щодо достовірності відомостей, вказаних в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідності майна, яке перебуває у власності та користуванні прокурора та членів його сім`ї, їхнім законним доходам; правомірності та джерел походження грошових коштів (заощаджень) прокурора та його близьких родичів (том 2, а.с.185-188).

Щодо висновків кадрової комісії про порушення позивачем вимог антикорупційного законодавства, суд зазначає наступне.

08 квітня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (матір`ю позивача) був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений Ковіною І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №210. Відповідно до умов даного договору матір позивача прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 67,1 кв.м., житловою площею 35,9 кв.м. Продаж зазначеної квартири вчинено сторонами за ціною 1 465 264 грн. 00 коп. (том 1, а.с.120-121).

В оскаржуваному рішенні зазначено, що у Комісії були наявні обґрунтовані сумніви щодо відповідності ОСОБА_1 критерію доброчесності у зв`язку із користуванням нерухомим майном (квартирою) вартістю понад 1 млн. грн., яке придбане 08.04.2019 та оформлене на її матір ОСОБА_2 .

Проаналізувавши матеріали справи та доводи сторін, суд вказує, що зазначений вище висновок Комісії ґрунтується виключно на припущеннях неможливості матері прокурора самостійно придбати таку зі своїх заощаджень.

При цьому, Комісією жодним чином не обґрунтовано таке твердження у спірному висновку з посиланням на конкретні докази (не проаналізовано кар`єру матері, не встановлено наявність/відсутність у матері ліквідного майна, не зібрано відкриту інформацію про майновий стан її матері тощо).

Суд звертає увагу на те, що позивачем подавалися до НАЗК декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щорічна за 2019 рік. В цій декларації у відповідній графі «Об`єкти нерухомості» вказано, що позивач проживає у зазначеній вище квартирі з 08.04.2019 (том 1, а.с.123-129).

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначено Законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII (далі - Закон №1700-VII; у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).

Абзацом 14 статті 1 Закону №1700-VII встановлено, що спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, НАЗК.

Згідно з пунктом 7-1 статті 11 Закону №1700-VII до компетенції НАЗК належать повноваження щодо здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій суб`єктів декларування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя суб`єктів декларування.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону №1700-VII НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має, серед іншого, такі права: одержувати в установленому законом порядку за письмовими запитами від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань інформацію, необхідну для виконання покладених на нього завдань (пункт 1-1); приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти (пункт 5); отримувати заяви фізичних та юридичних осіб про порушення вимог цього Закону, проводити за власною ініціативою перевірку можливих фактів порушення вимог цього Закону (пункт 5-1); отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, письмові пояснення з приводу обставин, що можуть свідчити про порушення правил етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, щодо достовірності відомостей, зазначених у деклараціях осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (пункт 5-5); ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких правопорушень (пункт 11-1); складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції Національного агентства, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення (пункт 11-2).

Частиною першою статті 51-1 Закону №1700-VII встановлено, що Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль.

Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством (частина третя статті 51-1 Закону №1700-VII).

Згідно з частиною третьою статті 65-1 Закону №1700-VII з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення або невиконанню вимог цього Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи наведені вище норми законодавства, суд приходить до висновку, що повноваження стосовно здійснення контролю, в тому числі щодо перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, незалежно від посади, яку займає така особа, віднесені до виключної компетенції НАЗК, яка має відбуватися у порядку, визначеному Законом №1700-VII.

Вказане узгоджується з висновками щодо застосування норм права Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 02.10.2018 у справі №800/433/17 (провадження П/9901/112/18), де Суд констатував, що невнесення відомостей у декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру не відповідає ознакам невиконання чи неналежного виконання службових обов`язків, а правом на перевірку достовірності відомостей, внесених у електронну декларацію, є виключною компетенцією НАЗК.

У рішенні Верховного Суду від 11.04.2018 в адміністративній справі №814/886/17 (провадження №К/9901/505/17) також зазначено, що здійснення контролю та перевірки декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції НАЗК.

При цьому, абзацом другим частини першої статті 51-3 Закону №1700-VII передбачено, що обов`язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.

Приміткою статті 51-3 Закону №1700-VII визначено, що під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, поміж інших, прокурори.

Таким чином, декларації позивача підлягають обов`язковій повній перевірці НАЗК.

У разі встановлення за результатами повної перевірки декларацій відображення у декларації недостовірних відомостей Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб`єкт декларування, та спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції. У разі виявлення за результатами повної перевірки декларації ознак необґрунтованості активів Національним агентством надається можливість суб`єкту декларування протягом десяти робочих днів надати письмове пояснення за таким фактом із відповідними доказами. У разі ненадання суб`єктом декларування у зазначені строки письмових пояснень і доказів чи надання не в повному обсязі Національне агентство інформує про це Національне антикорупційне бюро України та Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру (частини два, три статті 51-3 Закону №1700-VII).

З аналізу наведеної вище статті вбачається, що НАЗК за наслідком виявлення недостовірних відомостей у декларації або ознак необґрунтованості активів, в обов`язковому порядку повідомляється або юридична особа публічного права, в якій працює декларант, або сам суб`єкт декларування.

У свою чергу, будь-яких рішень або повідомлень НАЗК у відношенні позивача в частині задекларованих ним відомостей не виявлено та відповідачами не заявлено, тому суд доходить висновку, що позивач підтвердив законність підстав і джерел набуття майна ним та членами сім`ї.

Як наслідок рішення Комісії з цього питання є виключно суб`єктивною думкою окремих осіб - членів кадрової комісії №13, проте не відповідає фактичним обставинам та жодним чином не свідчить про невідповідність позивача вимогам доброчесності, оскільки не ґрунтується на належних доказах зворотного.

Стосовно другої обставини, що послугувала підставою для прийняття рішення кадровою комісією №13 про неуспішне проходження атестації, а саме: відмови позивача від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» та її звернення для проходження цього огляду до медичної установи до МЦ «Меdiland» ПП «СИГМА», суд зазначає наступне.

04 червня 2020 року о 23 год. 40 хв. працівником патрульної поліції рядовим поліції Фроловим Ігорем Романовичем відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №287169.

Згідно з даним протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 4 червня 2020 року о 23 год. 30 хв. в місті Києві, вул. Н.Вал 4/3 керувала транспортним засобом NISSAN QASHQAI номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя). Медичний огляд у встановленому законному порядку відмовилась в присутності двох свідків та на Drager також, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (т.5, а.с.71).

Відповідно до довідки від 05.06.2020 МЦ «Меdiland» ПП «СИГМА» ОСОБА_1 о 01 год. 15 хв. 05.06.2020 здала на дослідження слину на вміст алкоголю методом «Алкотест Фактом-М», результат - негативний (том 1, а.с.111).

Листом від 27.05.2021 вих. №28 МЦ «Меdiland» ПП «СИГМА» підтвердив, що ОСОБА_1 зверталася 05.06.2020 до них для проведення дослідження слини на вміст алкоголю методом «Алкотест Фактом-М» (том 1, а.с.237).

В оскаржуваному рішенні зазначено, що відповідно до інформації, яка розміщена на офіційному сайті МЦ «Меdiland» ПП «СИГМА», цей медичний заклад має нормований графік роботи з 8 до 20 год. у будні, з 9 до 18 год. у суботу, неділя - вихідний. Лабораторія закладу також працює за затвердженим графіком роботи, що унеможливлює отримання відповідних послуг у неробочий час закладу. У переліку послуг, які надає заклад, така послуга як проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водіїв відсутня.

Також відповідно до наказу Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.05.2019 №563 закладом охорони здоров`я, якому надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, визначено Київську міську наркологічну клінічну лікарню «Соціотерапія». Проходження такої процедури в інших закладах охорони здоров`я на території міста Києва не передбачено.

За таких обставин Комісія зробила висновок про те, що дії та поведінка прокурора ОСОБА_1. не відповідає високим стандартам етичної поведінки, а також вимогам суспільства до прокурорів.

Суд акцентує увагу на тому, що постановою Подільського районного суду м. Києва від 07.08.2020 в справі №758/8035/20 (№3/758/4687/20) провадження у справі за частиною першою статті 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (том 1, а.с.109-110).

З інформації, яка міститься на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/, справа №758/8035/20 (№3/758/4687/20) дана постанова набрала законної сили 18.08.2020.

З мотивувальної частини постанови Подільського районного суду м. Києва від 07.08.2020 в справі №758/8035/20 вбачається, що ОСОБА_1 в судове засідання з`явилась, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП заперечила та зазначила, що не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим звернулась до МЦ «Меdiland» ПП «СИГМА» о 01 год.15 хв. 05.06.2021 та пройшла огляд на стан сп`яніння, за наслідками якого, згідно результатів дослідження слини методом «Алкотест Фактор-М», алкогольного сп`яніння не виявлено, що підтверджується довідкою від 05.06.2021 року.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративною відповідальності, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, пояснення свідків, відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, довідку від 05.06.2020 МЦ «Меdiland» ПП «СИГМА», прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП (в редакції Закону №1446-VІІІ від 07.07.2016). Враховуючи вищевикладене, встановлені в судовому засіданні обставини, які свідчать про необґрунтоване складання працівниками управлення патрульної поліції в м.Києві протоколу про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю її вини, суд вважає за необхідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції Закону №1446-VІІІ від 07.07.2016) закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд зазначає, що нормами КАС України, зокрема в статті 78, передбачено підстави звільнення від доказування, серед яких є обставини преюдиційності (частини 4-7 статті 78 КАС України), що в свою чергу також мають різну природу походження та відрізняється за принципами застосування.

Однак, частина шоста статті 78 КАС України відрізняється від інших тим, що містить припис про обов`язковість врахування адміністративним судом, зокрема постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою. Така преюдиція, яка має характер абсолютної, пояснюється саме тим, що у випадку, передбаченому частиною шостою статті 78 КАС України, судовим рішенням вирішується питання про наявність або відсутність винних дій (бездіяльності) конкретної особи, через які для цієї особи виникають правові наслідки.

Преюдиційність як підстава звільнення від доказування, передбачена частинами четвертою, п`ятою та сьомою статті 78 КАС України, не носить абсолютного характеру, через те, що стосується оцінки певних обставин та фактів, які не є тотожними з встановленням наявності або відсутності складу, зокрема адміністративного правопорушення.

У частині шостій статті 78 КАС України йдеться про преюдиційність рішення суду в частині наявності проступку та вчинення його певною особою при розгляді справи адміністративним судом у межах вирішення спору про наслідки таких дій, тобто у тій справі, в якій предметом доказування не може бути встановлення наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норми права викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №813/3750/16 (провадження №К/9901/51010/18).

Суд зауважує, що пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП (в редакції Закону №1446-VІІІ від 07.07.2016) передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, на думку суду, досліджуючи питання чи мала місце відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння 04.06.2020, необхідно взяти до уваги ту обставину, що постановою Подільського районного суду м. Києва від 07.08.2020 в справі №758/8035/20 (№3/758/4687/20) встановлено відсутність у справі про адміністративне правопорушення належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху.

Натомість кадрова комісія №13, переоцінивши на власний розсуд обставини, які мали місце 04.06.2021 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача, сприйнявши пояснення ОСОБА_1 критично та визнавши такі пояснення під час співбесіди нещирими, перевищила надані їй повноваження, перебираючи на себе таким чином повноваження суду, та протиправно дійшла висновку про невідповідність позивача високим стандартам етичної поведінки, а також вимогам суспільства до прокурорів.

За таких обставин, суд вказує, що Комісія безпідставно оцінила вищезазначену подію як таку, що свідчить про невідповідність позивача вимогам професійної етики і, як вбачається з оскаржуваного рішення, подала її в світлі винуватості позивача у керуванні автомобілем в нетверезому стані. Висновок Комісії в цій частині є необґрунтованим, адже прийнятий без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд вважає рішення Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 06.04.2021 №2 про неуспішне проходження позивачем атестації за результатами проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності протиправним, у зв`язку з чим позовні вимоги про його скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки наказ керівника Київської міської прокуратури від 22.04.2021 №1070к щодо звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 міста Києва та органів прокуратури відповідно до пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 29.04.2021 ґрунтується на неправомірному рішенні Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), тому також є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Стосовно поновлення позивача на рівнозначній посаді у Шевченківській окружній прокуратурі міста Києва, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі в зв`язку із повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Водночас Верховний Суд у постанові від 28.02.2018 в справі №817/280/16 (провадження №К/9901/3808/18) погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що, встановивши неможливість поновлення позивача на посаді, з якої його було звільнено, і яка на даний час не існує, належним способом захисту відновленого права позивача повинно бути поновлення особи на посаді, аналогічній із посадою, з якої його звільнено, і яка існує на даний момент.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.02.2020 в справі №822/6297/15 (провадження №К/9901/20663/18).

В свою чергу Верховний Суд в пункті 73 постанови від 20.01.2021 у справі №640/18679/18 висловив правову позицію, згідно з якою поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи.

Як було зазначено судом вище, ОСОБА_1 звільнено з посади заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 міста Києва також на підставі наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 №2ш.

Відповідно до вимог Закону №113-ІХ, Закону №1697-VII, наказом Генерального прокурора від 17.02.2021 №39 затверджено перелік і територіальну юрисдикцію окружних прокуратур, а наказом Генерального прокурора від 17.02.2021 №2ш затверджено їх структуру та штатну чисельність.

Зокрема у структурі та штатному розписі на 15.03.2021 Київської міської прокуратури, затвердженому Генеральним прокурором 15.03.2021, виключено Київську місцеву прокуратуру №10 та передбачено Шевченківську окружну прокуратуру міста Києва.

При цьому наказом Генерального прокурора від 17.02.2021 №2ш передбачено аналогічні назви посад і кількість керівників Шевченківської окружної прокуратури міста Києва, які існували у штатному розписі Київської місцевої прокуратури №10 міста Києва.

Днем початку роботи окружних прокуратур наказом Генерального прокурора від 17.02.2021 № 40 визначено 15.03.2021.

Зміст наказів керівника Київської місцевої прокуратури №10 «Про розподіл функціональних обов`язків між працівниками Київської місцевої прокуратури №10» від 22.05.2019 №14 (зі змінами від 27.06.2019, від 18.07.2019, від 20.08.2019, від 27.01.2020), від 19.02.2020 №5 (зі змінами від 10.03.2020 та від 18.06.2020), від 19.11.2020 №22, від 14.12.2020 №25 (т.3, а.с. 88-142) та наказу Шевченківської окружної прокуратури міста Києва від 25.06.2021 №26 «Про розподіл функціональних обов`язків між працівниками Шевченківської окружної прокуратури міста Києва» (т.3, а.с.143-155) свідчить про те, що тією роботою, яку позивач виконувала до звільнення, є робота заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва.

Порівняння змісту наказів керівника Київської місцевої прокуратури №10 «Про розподіл функціональних обов`язків між працівниками Київської місцевої прокуратури №10» від 22.05.2019 №14, від 19.02.2020 №5, від 19.11.2020 №22, від 14.12.2020 №25 (т.3, а.с. 88-142) та наказу Шевченківської окружної прокуратури міста Києва від 25.06.2021 №26 «Про розподіл функціональних обов`язків між працівниками Шевченківської окружної прокуратури міста Києва» (т.3, а.с. 143-155) у зв`язку з початком роботи Шевченківської окружної прокуратури міста Києва з 15.03.2021 свідчить про тотожність виконуваних цими органами прокуратури функцій прокуратури.

Відтак, рівнозначною до посади, з якої була звільнена ОСОБА_1 , є посада заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва.

Отже, у зв`язку із тим, що Київська місцева прокуратура №10 міста Києва з 15.03.2021 припинила свою діяльність, тому ОСОБА_1 підлягає поновленню у Шевченківській окружній прокуратурі міста Києва на посаді, що є рівнозначною посаді заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 міста Києва з 30.04.2021.

Стосовно стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок №100).

Згідно з абзацом 1 пункту 2 розділу II Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Абзацом 3 пункту 2 розділу II Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 розділу IV Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки Київської міської прокуратури від 21.04.2021 №21/218 про середньомісячну заробітну плату (том 1, а.с.89) загальна сума нарахованого грошового забезпечення позивача за лютий 2021 року (фактична кількість відпрацьованих робочих днів - 17) становить 26 519,22 грн., за березень 2021 року (фактична кількість відпрацьованих робочих днів - 9) - 12 763,26 грн.

Відтак, сума середньоденної заробітної плати позивача становить 1 510,86 грн. без урахування податків та зборів (39 282,48 грн. : 26).

Оскільки днем звільнення позивача є 29.04.2021, справу вирішено по суті 05.10.2021, то на період часу вимушеного прогулу позивача з 30.04.2021 по 05.10.2021 (включаючи перший та останній день цього проміжку) припадає всього 107 робочих днів.

З урахуванням викладеного, стягненню з Київської міської прокуратури на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.04.2021 по 05.10.2021 у сумі 161 662,02 грн. (1 510,86 грн. (середньоденний заробіток позивача) х 107 днів (робочі дні за час вимушеного прогулу)) з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та виплати їй середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 31 728,06 грн. (1 510,86 грн. х 21) підлягає негайному виконанню.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивачем доведено відсутність правових підстав для прийняття оскаржуваних рішення та наказу про звільнення, в той час, як відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, покладений на них обов`язок доказування не виконали, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правих підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону №3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору в цій справі судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Разом з тим, під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією від 03.06.2021 №71525 (том 1, а.с.67).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону №3674-VI в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Беручи до уваги відсутність такого клопотання у матеріалах справи, питання про повернення позивачеві надміру сплаченої суми судового збору в сумі 908,00 грн. судом під час розподілу судових витрат не вирішується.

В судовому засіданні 05.10.2021 проголошено вступну та резолютивну частину рішення, повний текст судового рішення складено 18.10.2021.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255, 371 КАС України, суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про неуспішне проходження атестації від 06.04.2021 №2.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ керівника Київської міської прокуратури від 22.04.2021 №1070к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 міста Києва та органів прокуратури.

4. Поновити ОСОБА_1 у Шевченківській окружній прокуратурі міста Києва на посаді, що є рівнозначною посаді заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 міста Києва з 30.04.2021.

5. Стягнути з Київської міської прокуратури (ідентифікаційний код 02910019, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 45/9) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 30.04.2021 по 05.10.2021 у розмірі 161 662,02 грн. (сто шістдесят одна тисяча шістсот шістдесят дві грн. 02 коп.) з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

6. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 у Шевченківській окружній прокуратурі міста Києва на посаді, що є рівнозначною посаді заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 міста Києва з 30.04.2021.

7. Звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Київської міської прокуратури на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 31 728,06 грн. (тридцять одна тисяча сімсот двадцять вісім грн. 06 коп.) з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі проголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.