Справа № 520/16071/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 р.Справа № 520/16071/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2020, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., м. Харків, повний текст складено 16.12.20 по справі № 520/16071/2020 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати йому суми індексації грошового забезпечення за період з 01.05.2009 по 11.09.2017 року з встановленням базового місяця травень 2009 року; зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити суми індексації грошового забезпечення за період з 01.05.2009 року по 11.09.2017 року з встановленням базового місяця травень 2009 року; зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_1 виплатити середній заробіток, виходячи з останнього грошового забезпечення на день звільнення з військової частини НОМЕР_1 17 вересня 2017 року, за весь час затримки розрахунку та виплат сум індексації грошового забезпечення, по день фактичного розрахунку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.05.2009 по 11.09.2017 року з встановленням базового місяця травень 2009 року.

Зобов`язано відповідача військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.05.2009 року по 11.09.2017 року з встановленням базового місяця травень 2009 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що індексація грошового забезпечення не може вважатися тією складовою грошового забезпечення, в розумінні статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", так як вона не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється, має несистематичний характер, оскільки індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, що виключає можливість включення її до складу грошового забезпечення, яким забезпечується військовослужбовець, звільнений з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини. Вважає, що в даному випадку відсутні підстави для визнання дій відповідача по невиплаті індексації грошового забезпечення протиправними, оскільки військова частина відповідно до Інструкції №260 виконувала роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року № 248/3/9/1/2, в якому було зазначено про не нарахування індексації грошового забезпечення. Зазначає, що ОСОБА_1 про порушення, на його думку, своїх прав щодо невиплати індексації грошового забезпечення військовою частиною НОМЕР_1 , дізнався та повинен був дізнатися - 11 вересня 2017 року, коли ознайомився з витягом з наказу № 188 від 11.09.2017, але звернувся з адміністративним позовом до суду тільки 16 листопада 2020 року, тобто з порушенням встановлених законодавством (ст. 122 КАС України) строків звернення до суду з адміністративним позовом. Також вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що за період з 01.05.2009 по 31.12.2015 індексація грошового забезпечення не проводилась та виплачувалась не відповідає дійсності, оскільки військовою частиною НОМЕР_1 виплачувалася індексація грошового забезпечення за цей період відповідно до вимог пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції до 31.12.2015), що підтверджуються копією особового рахунку військовослужбовця № 77.

Позивачем рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується, тому колегія суддів не вбачає правових підстав для надання правової оцінки законності та обґрунтованості рішення суду в цій частині.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, учасниками справи не оспорюється та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №188 від 11.09.2017 майора ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_2 .

На звернення позивача листом військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2020 №225/56/616 фс відмовлено у наданні розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення за період з 2008 рік по 31.12.2015, оскільки такі відомості здані до Державного галузевого архіву Міністерства оборони України, у зв`язку рекомендовано звернутись до цієї установи. Також в листі зазначено, що за період з 01.01.2016 по 26.08.2017 нарахування індексації здійснювалось відповідно до вимог телеграми Департаменту фінансів № 248/1485 від 26.03.2018 та роз яснення Міністерства соціальної політики України від 16.04.2015 № 10685/0/14-15/0 в межах наявних фінансових ресурсів.

Відповідно до довідок, виданих військовою частиною НОМЕР_1 за №225/56/618 фс та за №225/56/617 фс від 04.08.2019 за період з 01.01.2017 по 11.09.2017, з 01.0.2016 по 31.12.2016 відповідно індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася.

Позивачем до позовної заяви долучено довідку галузевого архіву Міністерства оборони України №179/1/685 від 15.10.2020, відповідно до якої починаючи з травня 2009 року по 31.12.2015, основні складові грошового забезпечення складали: оклад за військовим званням 125,00 грн; оклад за посадою 1052,00 грн, індексація грошового забезпечення починаючи з 2009 року не виплачувалася.

Стверджуючи, що під час проходження військової служби в період з 01.05.2009 по 11.09.2017 військовою частиною НОМЕР_1 не проводилась та не виплачувалась індексація його грошового забезпечення, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки передбачена Законом №1282-XII індексація є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, який на момент проходження військової служби перебував у розпорядженні та на повному грошовому забезпеченні військової частини, а тому відповідач був зобов`язаний нарахувати і виплатити позивачу грошове забезпечення з урахуванням його індексації. Невиконання відповідачем такого обов`язку свідчить про допущення ним протиправної бездіяльності.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону №2011-XII).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" (надалі - Закон № 1282-XII).

У статті 1 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Частинами першою-другою статті 5 Закону №1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону №1282-XII).

З метою реалізації Закону №1282-XII постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2003 року №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року №491-IV "Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення".

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 8 пункту 4 Порядку №1078).

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою частиною сум грошового забезпечення військовослужбовців.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, що також має значення для розрахунку їх пенсії за вислугу років, оскільки забезпечує дотримання прав осіб, які проходили військову службу, як складової конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція застосована у постанові Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 03.04.2019 (справа №638/9697/17), від 30.09.2019 (справа №750/9785/16-а), від 20.11.2019 у справі №522/11257/16-а.

Отже, заробітна плата підлягає обов`язковій індексації як державна соціальна гарантія яка надається для соціальної підтримки населення в умовах зростання цін, а державні соціальні гарантії обов`язкові для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на роз`яснення Міністерства соціальної політики України є необґрунтованими, так як відповідач мав керуватися та діяти відповідно до Закону України №1282-XII від 03.07.1991 "Про індексацію грошових доходів населення", який має вищу юридичну силу, ніж роз`яснення міністерств, які носять рекомендаційний характер.

Також, є необґрунтованими доводи відповідача в апеляційній скарзі про відповідність його дій вимогам ч. 6 ст. 5 Закону №1282-XII щодо проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік, зважаючи на відсутність відповідних коштів, передбачених на виплату індексації грошового забезпечення.

Положеннями Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації.

Індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується Військова частина НОМЕР_1 , відсутні кошти на індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 11.09.2017.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач протиправно не нараховував та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення за період із січня 2016 року по 11.09.2017.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява №63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі №240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17 та від 20.11.2019 у справі №620/1892/19.

У зв`язку з цим колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивач погодив проведення з ним усіх розрахунків та відповідно не оскаржував своє звільнення та/або наказ про виключення зі списків особового складу військової частини, оскільки має право без обмеження будь-яким строком звернутися із вимогою про виплату не донарахованої та недоплаченої суми заробітної плати, в тому числі її складової - індексації.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що у 2016 - 2018 роках кошти на виплату індексації грошового забезпечення головним розпорядником коштів не виділено, а тому відповідач діяв правомірно. Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_3 не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період із січня 2016 року по 11.09.2017 та зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із січня 2016 року по 11.09.2017.

Водночас, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період із травня 2009 року по грудень 2015 року та зобов`язання виплатити індексацію грошового забезпечення за цей період.

Зобов`язуючи відповідача виплатити індексацію за спірний період, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів на підтвердження виплати позивачу вказаних сум.

Враховуючи базовий принцип адміністративного судочинства такий як офіційне з`ясування всіх обставин справи, суд першої інстанції мав можливість з`ясувати не тільки факт нарахування, але й виплати індексації грошового забезпечення шляхом витребування необхідних доказів.

З огляду на долучену до апеляційної скарги довідку про нарахування індексації за підписом командира військової частини НОМЕР_1 за період з травня 2009 року по вересень 2017 року, можна дійти висновку, що позивачу, починаючи з березня 2010 року по грудень 2015 року, нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 14396,43 грн. Вказаний документ виданий в належній формі, скріплено підписами та печаткою відповідальних осіб, які несуть відповідальність (в тому числі кримінальну) за повноту та достовірність наданої інформації.

Крім того, з наявного в матеріалах справи особового рахунку військовослужбовця (а.с. 65-71) вбачається, що в червні 2009 року відбулося підвищення виплати за таємність, у зв`язку з чим змінився базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення. В листопаді 2009 року відбулося підвищення виплати за класність, у зв`язку з чим змінився базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення. Після зміни базового місяця позивачу нараховувалась індексація грошового забезпечення, а саме: в березні 2010 року - 23, 46 грн, в квітні - травні 2010 року - 40,84 грн, в червні - серпні 2010 року - 41, 55 грн, в вересні 2010 року - 41,74 коп, в жовтні 2010 року - 42,63 грн, в листопаді 2010 року - 75,28 грн, в грудні 2010 року - 76,53 грн, в січні 2011 року - 78,10 грн, в лютому - березні 2011 року - 94,10 грн, в квітні 2011 року - 116,16 грн, в травні 2011 року - 131, 52 грн, в червні - липні 2011 року - 145, 92 грн, в серпні - вересні 2011 року - 159, 36 грн, в жовтні - листопаді 2011 року - 163,51 грн, в грудні 2011 року - 166, 66 грн, в січні - березні 2012 року - 178, 12 грн, в квітні - червні 2012 року - 181, 60 грн, в липні - вересні 2012 року - 182, 93 грн, в жовтні - листопаді 2012 року - 185,59 грн, в грудні 2012 року - 188,24 грн, в січні - березні 2013 року позивачу виплачена фіксована сума індексації 172, 46 грн, в травні 2014 року - 34, 10 грн, в червні 2014 року - 75, 52 грн, в липні - 124, 24 грн, в вересні - жовтні 2014 року - 143,72 грн, в листопаді 2014 року - 193,66 грн, в грудні 2014 року - 227,77 грн, в січні 2015 року - 254,56 грн, в лютому 2015 року - 299, 63 грн, в березні 2015 року - 345,91 грн, в квітні 2015 року - 428,74 грн, в травні 2015 року - 606,56 грн, в червні 2015 року - 862, 34 грн, в липні - серпні 2015 року - 908,63 грн, в вересні - листопаді 2015 року - 1027,99 грн, в грудні 2015 року - 1027,99 грн.

Колегія суддів ураховує аргументи позивача на користь того, що відповідно до п. 4.3 розділу 4 Наказу Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280 "Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України" (далі - Наказ № 280), підтвердженням виплати грошового забезпечення, заробітної плати та інших виплат (у тому числі через карткові рахунки) є розрахунково-платіжна відомість (реєстр про зарахування коштів на карткові рахунки), видатковий касовий ордер з підписом особи про отримання коштів. Нарахування та підтвердження виплати заробітної плати, вихідної допомоги, допомоги по тимчасовій непрацездатності, оплати відпусток тощо працівникам здійснюється за розрахунково-платіжною відомістю (за формою, наведеною у додатку 19 до цих Правил), у зв`язку з чим ухвалою суду від 23.09.2021 вказані відомості були витребувані у відповідача.

На виконання ухвали суду про надання розрахунково-платіжної відомості за спірний період військова частина НОМЕР_1 повідомила, що не має можливості надати до суду копії розрахункових- зведених відомостей сум для зарахування на рахунки за 2009-2015 роки, оскільки відповідно до стандартів бухгалтерського обліку вони були підшиті до меморіального ордеру 5/1 "Зведення розрахункових відомостей з грошового забезпечення", які зберігаються три роки та були знищені військовою частиною НОМЕР_1 у встановленому законом порядку, що підтверджується актом про виділення для знищення документів, що не підлягають зберіганню (копії актів надано до суду).

Оцінюючи надані сторонами докази, колегія суддів зважає на те, що розрахунково-платіжні відомості за спірний період були знищенні за закінченням терміну зберігання, що вимагає від суду врахування як доказів інших первинних документів фінансового обліку військової частини.

Так, відповідно до п. 4.3 розділу 4 Наказу № 280 на кожного працівника оформлюється накопичувальна картка обліку заробітної плати (за формою, наведеною у додатку 20 до цих Правил), що також може слугувати доказом підтвердження нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовця.

Відповідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

В той же час позивач не позбавлений можливості спростувати повідомлені відповідачем обставини на підтвердження правомірності вчинення власних дій.

В даному випадку відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надаючи офіційний документ - довідку, що підтверджує нарахування та виплату індексації за спірний період, а також копію особового рахунку № НОМЕР_4 щодо військовослужбовця ОСОБА_1 несе повну відповідальність за достовірність наданої інформації. Відповідно надання неправдивої інформації має ознаки службового підроблення, що передбачає кримінальну відповідальність за відповідною статтею КК України.

В свою чергу позивачем не спростовано надану відповідачем інформацію про нараховані та виплачені суми індексації, що дає підстави для висновку як про нарахування, так і виплати спірних сум індексації.

В даному випадку надані відповідачем докази: особовий рахунок, довідка за підписом уповноваженої особи - командира військової частини, мають більше доказове значення на підтвердження нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення, а ніж довідка з Державного галузевого архіву Міністерства оборони України, позаяк особовий рахунок є первинним документом бухгалтерського обліку відповідно до Наказу № 280.

Отже, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зобов`язання виплатити спірні суми індексації за період з травня 2009 року по грудень 2015 року, оскільки таке зобов`язання призведе до подвійної виплати раніше нарахованих та виплачених сум індексації.

Також колегія суддів відхиляє доводи позивача та вважає помилковими висновки суду першої інстанції про необхідність застосування при обчисленні індексації грошового забезпечення як базового місяця травень 2009 року за період з 01.05.2009 по 31.12.2015 з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 ( в редакції до 31.12.2015), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Аналіз редакцій норми пункту 5 Порядку № 1078 дозволяє дійти висновку, що до грудня 2015 року у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів, місяць в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення.

Отже, до 01.12.2015 будь-яке зростання доходів громадян, в тому числі військовослужбовців, мало наслідком зміну базового місяця для нарахування індексації. Таким чином, базовий місяць для обрахунку індексації не був прив`язаний до події зростання виключно тарифних окладів працівника.

З огляду на матеріали справи, за спірний період з 01.05.2009 по 01.12.2015 згідно особового рахунку військовослужбовця № 77 у позивача декілька разів відбувалося підвищення грошового забезпечення, у зв`язку з чим змінювався базовий місяць. Зокрема, в червні 2009 року відбулося підвищення виплати за таємність, у зв`язку з чим змінився базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення; в листопаді 2009 року відбулося підвищення виплати за класність, у зв`язку з чим змінився базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення, що мало наслідком відсутність підстав для нарахування індексації за період з червня 2009 року по лютий 2010 року. Після зміни базового місяця та перевищення порогу індексації, визначеного як 101 %, позивачу нараховувалась індексація грошового забезпечення відповідно до чинного законодавства з березня 2010 року по березень 2013 року. За даними особового рахунку в квітні 2013 року було підвищено виплату щомісячної додаткової грошової винагороди, у зв`язку з чим змінився базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення. В липні 2013 року підвищення виплати надбавки за вислугу років, у зв`язку з чим змінився базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення. В вересні 2013 року було підвищено виплату щомісячної додаткової грошової винагороди, у зв`язку з чим змінився базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення. В січні 2014 року підвищено виплату щомісячної додаткової грошової винагороди, у зв`язку з чим змінився базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення. За даними особового рахунку та довідки розрахунку індексації, після зміни базового місяця та перевищення порогу індексації, визначеного як 101 %, позивачу нараховувалась індексація грошового забезпечення відповідно до чинного законодавства починаючи з травня 2014 по грудень 2015 року.

Отже, відсутні підстави для визначення травня 2009 року як базового місяця під час нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.05.2009 по 31.12.2015, адже таке доводи ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм Порядку № 1078 (в редакції до 31.12.2015).

За таких обставин, колегія суддів не погоджуються з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позову в цій частині та вважає, що військова частина, нараховуючи та виплачуючи індексацію грошового забезпечення за період з 01.05.2009 по 31.12.2015, з врахуванням базових місяців, які визначалися відповідно до місяців підвищення доходів, діяла у спосіб, що прямо передбачений Порядком № 1078 в редакції до 31.12.2015.

Щодо висновків суду першої інстанції про необхідність застосування при обчисленні індексації грошового забезпечення як базового місяця травень 2009 року за період з 01.01.2016 по 11.09.2017, колегія суддів зважає на таке

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів (далі Постанова № 1013) були внесені значні зміни в Порядок у зв`язку з чим з 1 грудня 2015 року вступили в дію нові правила індексації заробітної плати.

Так, нова редакція п.5 Порядку № 1078 передбачає, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Крім того, Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України було підвищено поріг індексації грошових доходів населення з 101% до 103%.

Дослідивши зміст вказаних нормативних актах у попередній та новій редакції можна дійти висновку, що внесення змін до Порядку № 1078 з метою припинення в подальшому виплат сум індексації заробітної плати в розмірах, що склалися станом на грудень 2015 року і відновлення індексації доходів з 1 січня 2016 року, але за умови після перевищення індексу споживчих цін над порогом індексації у розмірі 103 %, Кабінет Міністрів України видав Постанову № 1013, зобов`язавши всіх роботодавців здійснити в грудні місяці упорядкування структури заробітної плати своїх працівників шляхом підвищення всіх складових заробітної плати для того, щоб сума цього підвищення перевищила суму індексації, яка склалась у цьому місяці.

Таким чином з 1 січня 2016 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати працівників (в тому числі грошового забезпечення військовослужбовців) почало відбуватися за новими правилами.

До грудня 2015 року при обчисленні індексу споживчих цін для індексації заробітної плати працівників відповідно до пункті 5 Порядку використовувався такий термін як базовий місяць. Базовий місяць визначався для кожного працівника окремо.

Після внесення останніх змін в Порядок, в тому числі і в його пункт 5, офіційне використання цього терміну було відмінено, а за новим змістом пункту 5 Порядку під цим терміном став використовуватись термін місяць підвищення тарифних ставок (окладів).

За новими правилами індексації місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремо взятого працівника не визначається індивідуально і не залежить від дати прийняття його на роботу (пункт 10-2 Порядку), а встановлюється єдиним для всієї категорії працівників, об`єднаних єдиним спільним законодавчим актом останнього підвищення їх тарифних ставок (окладів).

Отже, за новими правила індексації згідно Порядку № 1078 травень 2009 року не є місяцем підвищення посадового окладу позивача, а тому також не може вважатися базовим місяцем (місяцем підвищення доходів), що не враховано судом першої інстанції.

Крім того, колегія судів зазначає, що відповідачем на момент розгляду даної справи не здійснено будь-якого розрахунку та виплату суми індексації грошового забезпечення позивача, в тому числі і встановлення базового місяця для її здійснення. За спірний період з 01.01.2016 по 11.09.2017 позивачу жодного місяця не нараховувалися та не виплачувалися суми індексації

За таких умов відсутні підстави вважати, що відбулося порушення прав позивача щодо застосування відповідачем базового місяця, який, на думку позивача, не повинен застосовуватись.

Колегія суддів звертає увагу, що саме в процесі виконання рішення суду в порядку встановленому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком №1078, буде визначено базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення позивача.

Окрім того, виходячи з положень ст.5 КАС України захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому. Оскільки виплату та розрахунок індексації за спірний період з 01.01.2016 по 11.09.2017 відповідачем проведено не було, тому в даному випадку право позивача щодо застосування певного базового місяця, з яким він не погоджується, не є порушеним.

Таким чином, оскільки відповідачем на час виникнення спірних правовідносин не вчинялося будь-яких дій по визначенню базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивачу, тому наразі відсутні підстави для висновку, що має місце порушення прав позивача, пов`язаних з визначенням базового місяця для проведення індексації за період з 01.01.2016 по 11.09.2017.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282-XII, покладається на відповідача, а тому вимогу позову про зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця "травень 2009 року" є передчасними.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку саме про передчасність позовних вимог щодо застосування при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) за період з 01.01.2016 по 11.09.2017 - травень 2009 року, у зв язку з чим доводи апеляційної скарги є частково слушними.

Одночасно, апеляційний суд наголошує, що у разі незгоди з подальшими діями відповідача щодо визначення базового місяця розміру нарахування та виплати індексації за період з 01.01.2016 по 11.09.2017, позивач не позбавлений можливості звернутися з захистом порушених прав до суду.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України не правильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або не застосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, неправильно розтлумачено норми Порядку № 1078 у відповідних редакціях, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати суми індексації грошового забезпечення за період з 01.05.2009 по 31.12.2015 з встановленням базового місяця травень 2009 року та в частині зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.05.2009 по 31.12.2015 з встановленням базового місяця травень 2009 року за весь період виплати індексації з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення суду першої інстанції належить залишити без змін як таке, що ухвалено відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції (крім сплати судового збору за подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень, що не підлягає компенсації відповідно до ст. 139 КАС України), судові витрати розподілу не підлягають..

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 по справі № 520/16071/2020 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати суми індексації грошового забезпечення за період з 01.05.2009 по 31.12.2015 з встановленням базового місяця травень 2009 року та в частині зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.05.2009 по 31.12.2015 з встановленням базового місяця травень 2009 року за весь період виплати індексації.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги залишити без задоволення.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 по справі № 520/16071/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 18.10.2021.