Справа № 420/18941/21
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 жовтня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині неукладання з позивачем договору на право платного користування місця площею 4 кв. м для розміщення елементів вуличної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача укласти з позивачем договір на право платного користування місця площею 4 кв. м. для розміщення елементів вуличної торгівлі за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 1.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 слід відмовити.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Головне завдання адміністративної юстиції - утвердження верховенства права над адміністративним свавіллям, захист прав і законних інтересів громадян від неправомірних дій і рішень органів виконавчої влади і, врешті-решт, забезпечення законності у сфері публічного управління.

Публічно-правові відносини можна визначити як врегульовані правом суспільні відносини, що складаються в процесі здійснення державою, її органами та посадовими особами, іншими суб`єктами владних повноважень. Публічне право є певним чином функціонально-структурною підсистемою права, яка виражає державні, міждержавні і суспільні відносини. До предмета правового регулювання публічним правом належать такі об`єкти: побудова і функціонування держави та її інститутів; інститути громадянського суспільства; механізм і рівні самоврядування; засади правової системи, правотворчості і правозастосування; принципи, норми та інститути міждержавних відносин і міжнародних організацій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Між сторонами виник спір щодо укладання договору на право платного користування місця площею 4 кв. м для розміщення елементів вуличної торгівлі за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 1.

Так, з 18.04.18 по 18.04.19 та з 30.11.19 по 28.11.29 суб`єктом господарювання фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 здійснювалась підприємницька діяльність з елементів вуличної торгівлі лотків на підставі укладених з Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради за № УТ-52/18 від 19.04.18 та № УТ-476/19 від 12.12.19.

У 2021 р. позивач визначив для себе необхідність у здійсненні підприємницької діяльності в межах Михайлівського скверу у місті Одесі, зокрема в тих місцях, де з 2019 р. розташовані елементи вуличної торгівлі та які облаштовані позивачем. З цією метою позивач звернувся до відповідача з метою укладання договору на право платного користування місцем для розміщення елементів вуличної торгівлі, однак Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради такий договір з позивачем не укладено, чим допущено неправомірну бездіяльність.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративний договір це спільний правовий акт суб`єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону.

Однією із ознак, що дозволяють відрізнити адміністративний договір від цивільно-правового, є мета його укладання. Оскільки сфера функціонування адміністративного договору - це відповідна система державного управління на будь-якому ієрархічному рівні, то метою адміністративних договорів є реалізація функцій держави, а більш конкретно - реалізація повноважень того чи іншого органу. У свою чергу мета цивільно-правових договорів - це задоволення потреб суб`єктів цивільно-правових відносин, отримання прибутку та відповідних (майнових чи не майнових) матеріальних благ - об`єктів цивільного обороту.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі ВАС України від 30.06.2015, № К/9991/23556/12.

Позивач звернувся за судовим захистом до адміністративного суду, зважаючи на те, що відповідач своєю бездіяльністю втручається в його підприємницьку діяльність та позбавляє права отримувати дохід, так як не укладає договір на право платного користування місцем для розміщення елементів вуличної торгівлі.

Таким чином, оскільки підстави позову випливають зі спірних правовідносин, що мають господарсько-правовий характер, і він не пов`язаний безпосередньо зі здійсненням відповідачем владних управлінських повноважень, цей спір не відноситься до компетенції судів адміністративної юрисдикції та не може ними розглядатися. Сам договір має на меті задоволення потреб суб`єкта господарювання фізичної особи підприємця, а саме здійснення підприємницької діяльності, що є матеріальним благом та об`єктом цивільного обороту, а тому цей договір не є адміністративним.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною шостою статті 170 КАС України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

При зазначених вище обставинах, враховуючи, що спір стосується приватноправових відносин, - Одеський окружний адміністративний суд не є «встановленим законом судом» щодо розгляду такого спору, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження по справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Ураховуючи наведене, зважаючи на суб`єктний склад сторін та предмет спору, суд дійшов висновку, що зазначений спір належить до юрисдикції господарського суду, оскільки спір у ній не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.170 КАС України,

У Х В А Л И В :

Відмовити фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у відкритті провадження по справі за його позовом до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Завальнюк