Справа № ЗД/460/19/21
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення без розгляду заяви щодо забезпечення позову
13 жовтня 2021 року м. РівнеСправа №ЗД/460/19/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.О. Дорошенко, перевіривши виконання вимог статті 152 КАС України за заявою про забезпечення позову
Дубенська міська рада
доВідділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)
про скасування постанови,
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла заява Дубенської міської ради про забезпечення позову, який має намір пред`явити до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про скасування постанови від 27.09.2021 про відкриття виконавчого провадження №66944139.
Перевіряючи на виконання положень статей 150-158 КАС України заяву Дубенської міської ради, судом встановлено, що така заява не відповідає вимогам ст.152 КАС України з огляду на таке.
Частиною другою статті 152 КАС України встановлено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Всупереч викладеному, заявник не долучає документ, що підтверджує сплату судового збору за подання такої заяви.
Водночас, заява містить клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання такої заяви, яке обґрунтоване тим, що Дубенським управлінням Державної казначейської служби України Рівненської області заблоковано рахунки Дубенської міської ради, а тому заявник позбавлений можливості сплатити судовий збір за подання заяви про забезпечення позову.
Відповідно до ч.1 ст.133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.132 КАС України).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон №3674-VI), судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Пільги щодо сплати судового збору за пред`явлення до суду позовної заяви передбачені статтями 2-5 Закону №3674-VI.
Питання ж відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону №3674-VI.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст.8 Закону №3674-VI).
Таким чином, єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору чи його відстрочення, чи розстрочення є майновий стан позивача. При цьому, визначення майнового стану є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень такого майнового стану сторони.
Водночас, статтею 8 Закону №3674-VI установлено коло осіб та обставини, з якими законодавець пов`язав можливість розгляду судом питання щодо відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору.
З аналізу статті 8 Закону №3674-VI чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.
Що ж до самих умов, визначених статтею 8 Закону №3674-VI, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.
Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8 Закону №3674-VI, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово «або», не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону №3674-VI не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону №3674-VI можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Тобто майновий критерій, встановлений даною нормою, у справах, предметом спору в яких не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, передбачений лише для фізичних осіб. При цьому, юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату. Крім того, із наведеного убачається, що прийняти рішення про відстрочення або розстрочення сплати судового збору суд може і з власної ініціативи у тому разі, коли юридична особа звертається із клопотанням про звільнення від сплати судового збору.
Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18 (№11-336апп20), які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.
Зі змісту заяви про забезпечення позову судом встановлено, що предметом спору у судовій справі за позовом Дубенської міської ради, з яким заявник має намір звернутися до суду, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а тому підстави для розгляду судом питання про відстрочення такій юридичній особі сплату судового збору відсутні.
Відповідно до ч.10 ст.169 КАС України, заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.
Відповідно до ч.7 ст.154 КАС України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.
За таких обставин, заяву слід повернути заявнику без розгляду.
Разом з тим, повернення без розгляду вказаної заяви не позбавляє заявника повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись статтями 152, 154, 241, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву Дубенської міської ради про забезпечення позову, з яким має намір звернутися до суду, повернути заявнику без розгляду разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення (підписання суддею).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повну ухвалу складено 13 жовтня 2021 року.

Суддя Н.О. Дорошенко