Справа № 640/15932/20
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві () на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2021 року (розглянута в порядку спрощеного провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНДБУД-ЕКСПО» до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАНДБУД-ЕКСПО» (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві (далі - відповідач ), в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06 квітня 2020 року № у частині накладення штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації податкової накладної № 7 від 20 березня 2019 року на 109 днів у сукупному розмірі 24 996, 60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що прийняте податкове повідомлення-рішення Головним управлінням ДПС у місті Києві щодо накладення штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації податкової накладної є протиправним, оскільки складена товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНДБУД-ЕКСПО» в електронній формі податкова накладна на дату первинної реєстрації були направлені до контролюючого органу для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений податковим законодавством термін, а тому розрахунок штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних є безпідставним.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві (адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) від 06 квітня 2020 року № винесену щодо товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНДБУД-ЕКСПО» (адреса: 04136, місто Кив, вулиця Маршала Гречка, будинок 13, офіс 1002, ) у частині накладення штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації податкової накладної № 7 від 20 березня 2019 року на 109 днів у сукупному розмірі 24 996,60 грн (двадцять чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто шість грн 60 коп.).

Не погоджуючись з вказаною постановою, Головним управлінням ДПС у м. Києві () подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при поданні апеляційної скарги з апелянтом заявлено вимогу про заміну сторони у справі її правонаступником, а саме Головне управління ДФС у м. Києві замінити на Головне управління ДПС у м. Києві ().

Необхідність здійснення заміни відповідача у справі обґрунтоване припиненням діяльності органів Державної фіскальної служби України.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Надаючи правову оцінку клопотанню Головного управління ДПС у м. Києві () про заміну відповідача у справі на його правонаступника, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, постановою КМУ від 18.12.2018 року №1200 утворено ДПС України та ДМС України, реорганізувавши ДІС шляхом поділу.

Пунктом 2 зазначеної постанови визначено, що ДПС та ДМС є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої ДФС у відповідних сферах.

Постановою КМ України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 19.06.2019 року за № 537 постановлено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2, зокрема: ГУ ДФС у м.Києві приєднати до ГУ ДПС у м. Києві.

Розпорядженням КМУ від 21.08.2019 року №682-р оголошено про початок роботи ДПС України.

Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що територіальні органи ДПС України були ліквідовані як юридичні особи публічного права постановою КМУ від 30.09.2020 № 893.

Наказом ДПС від 30.09.2020 № 529 утворено нову мережу територіальних органів ДПС.

Наказом ДПС від 24.12.2020 № 755 оголошено про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій новоствореними територіальними органами ДПС.

Так, повноваження (функції) ліквідованих органів ДПС перейшли до відповідних органів у системі ДПС.

Постановою КМУ від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про ДПС України та ДМС України» (зі змінами) та у відповідності до ч.2 п. 2 постанови КМУ від 30.09.2020 року №893 «Деякі питання територіальних органів ДПС», у зв`язку з ліквідацією територіальних органів ДПС шляхом утворення відокремлених підрозділів ДПС, правонаступником Головне управління ДПС у м. Києві є ГУ ДПС у м. Києві (, відокремлений підрозділ ДПС України).

Отже, відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво від ліквідованих органів ДПС до новостворених органів ДПС, що є підставою для заміни сторони у справі в порядку ст. 52 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 2а-23895/09/1270.

Відтак, Головним управлінням ДПС у м. Києві ()підтверджено наявність підстав, визначених ст. 52 КАС України, для здійснення заміни відповідача її правонаступником.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне задовольнити подане клопотання та здійснити заміну відповідача у порядку процесуального правонаступництва з Головного управлінням ДПС у м. Києві на Головне управління ДПС у м. Києві ().

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що у відповідності до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАНДБУД-ЕКСПО» зареєстровано як юридична особа з 16 червня 2018 року, про що до реєстру внесено відповідний реєстраційний запис № 0076758.

Видами економічної діяльності товариства зазначено: код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (основний); код КВЕД 46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами; код КВЕД 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; код КВЕД 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; код КВЕД 46.22 Оптова торгівля квітами та рослинами; код КВЕД 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; код КВЕД 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.; код КВЕД 81.30 Надання ландшафтних послуг; код КВЕД 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.; код КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; код КВЕД 42.21 Будівництво трубопроводів.

З аналізу наданих до суду матеріалів справи судом було встановлено, що позивачем складено податкову накладну №7 вперше 19 березня 2020 року та зареєстровано у ЄРПН 11 квітня 2019 року за № .

Надалі, позивачем було самостійно встановлено, що при поданні первинно вказаної вище податкової накладної останнім була допущена помилка у даті складення податкової накладної № 7, а саме зазначено - 19 березня 2019 року, а тому на підставі виявленої помилки було складено податкову накладну № 7 із правильною датою - 20 березня 2019 року та направлено на реєстрацію 02 серпня 2019 року, реєстрацію якої було зупинено, однак 22 серпня 2019 року вказана податкова накладна була зареєстрована у ЄРПН згідно рішення про реєстрацію від 22 серпня 2019 року за № 1258855/42248970.

Пізніше, позивачем було також сформовано розрахунок коригування до податкової накладної № 7 від 19 березня 2019 року та направлено на реєстрацію 06 серпня 2019 року, реєстрацію якого було зупинено, а пізніше відмовлено у реєстрації.

Також, судом було встановлено, що відповідно до Акту перевірки від 27 лютого 2020 року № 4576/26-15-04-05-16/42248970 Головним управлінням ДПС у місті Києві було проведено камеральну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНДБУД-ЕКСПО» щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, якою встановлено порушення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

З аналізу вказаного вище Акту перевірки вбачається, що податковим органом зазначено, що згідно ЄРПН податкові накладні виписані товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНДБУД-ЕКСПО» від 18 липня 2019 року № 40, від 20 березня 2019 року № 7, від 20 березня 2019 року № 7 зареєстровані в ЄРПН 19 серпня 2019 року та 02 серпня 2019 року з порушенням законодавчо встановлених термінів, а саме: порушено терміни реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких податкових накладних.

На підставі висновків викладених у вказаному вище Акті перевірки, податковим органом, відповідно до пункту 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України було прийнято податкове повідомлення-рішення від 06 квітня 2020 року № та нараховані штрафні санкції у розмірі 25 403,01 грн, за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування в ЄРПН.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року (надалі - Податковий кодексу України).

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За правилами пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків, а саме:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1. статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Аналізуючи вищенаведені приписи статті 201 Податкового кодексу України, модна дійти до висновку про те, що продавець товарів/послуг несе обов`язок в разі постачання товарів/послуг скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН у визначені терміни. При цьому контроль за дотриманням строків подачі податкових накладних платниками податку здійснює контролюючий орган відповідно до норм податкового законодавства.

Допущення платником податку податкового правопорушення щодо недотримання граничного строку реєстрації податкових накладних має наслідком застосування відповідальності у вигляді штрафу, розмір якого залежить від кількості пропущених днів реєстрації.

Водночас, відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Виходячи з аналізу вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що саме протиправність дії/бездіяльності є обов`язковою умовою для визнання такої дії/бездіяльності правопорушенням та, як наслідок, застосування відповідальності за вчинене правопорушення.

Отже, з аналізу вказаного вище, колегія суддів приходить до висновку, що застосування до платника наслідків несвоєчасної реєстрації податкових накладних, передбачених статтею 120-1 Податкового кодексу України, можливе лише в випадку та за наявності його реальної вини у вчиненні даного правопорушення.

З аналізу матеріалів справи та як вже було встановлено судом вище вбачається, що позивачем було складено податкову накладну № 7 вперше 19 березня 2020 року та зареєстровано у ЄРПН 11 квітня 2019 року за № .

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що вказана первинна податкова накладна була подана позивачем у строки передбачені Податковим кодексом України.

Однак, надалі позивачем було самостійно встановлено, що при поданні первинно вказаної вище податкової накладної останнім була допущена помилка у даті складення податкової накладної № 7, а саме зазначено - 19 березня 2019 року.

З метою виправлення допущеної помилки, податковим законодавством передбачено складання розрахунку коригування.

Так, відповідно до пункту 192.1 статті 192 ПК України розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Вказана норма дублюється положенням (пункт 21) Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року № 1307 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 січня 2016 року за № 137/28267 (надалі - Порядок).

Пунктом 21 Порядку передбачено, що у разі здійснення коригування сум податкових зобов`язань, а також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, відповідно до статті 192 розділу V Податкового кодексу України постачальник (продавець) товарів/послуг складає розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної.

При цьому, відповідно до затвердженої форми розрахунку коригування у графі 2 розрахунку зазначається причина коригування.

Таким чином, виходячи з викладених вище приписів, суд приходить до висновку, що податковим законодавством передбачено право платника податків у разі виявлення помилки у раніше поданій податковій накладній подати розрахунок коригування та нову податкову накладну.

Водночас, відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Так, з аналізу матеріалів справи судом було встановлено, що на підставі виявленої помилки у поданій вперше податковій накладній позивачем для виправлення даної обставини було складено податкову накладну № 7 із зазначенням правильної дати (20 березня 2019 року) та направлено вказану виправлену податкову накладну на реєстрацію 02 серпня 2019 року, реєстрацію якої було зупинено, однак 22 серпня 2019 року вказана податкова накладна була зареєстрована у ЄРПН згідно рішення про реєстрацію від 22 серпня 2019 року за № 1258855/42248970.

Також, пізніше, позивачем було також сформовано розрахунок коригування № 48 від 30 липня 2019 року до податкової накладної № 7 від 19 березня 2019 року та направлено на реєстрацію 06 серпня 2019 року, реєстрацію якого було зупинено, а пізніше відмовлено у реєстрації.

Таким чином, з аналізу викладеного вище в сукупності, суд приходить до висновку, що вперше вказана податкова накладна № 7 була зареєстрована позивачем вчасно, а подання розрахунку коригування № 48 від 30 липня 2019 року та нової податкової накладної № 7 від 20 березня 2019 року обумовлено лише помилкою в даті її виписки, що не вплинуло на їх кількісний та вартісний показник.

Отже, з аналізу податкових накладних та розрахунку коригування вбачається, що вони складені та відображають єдині господарські операції. У кожній податковій накладній та розрахунку коригування вказано ряд ідентифікуючих ознак, таких як опис (номенклатура) товарів/послуг продавця, обсяги постачання, сума ПДВ.

Відтак реєстрація позивачем податкової накладної № 7 від 20 березня 2019 року відповідно до приписів чинного податкового законодавства не є порушенням граничних строків реєстрації податкових накладних, а є фактом виправлення позивачем помилки, допущеної в раніше виписаній та вчасно зареєстрованій податковій накладній.

З огляду на те, що вперше податкова накладна була подана позивачем вчасно, а подання розрахунку коригування та нової податкової накладної обумовлено лише помилкою в зазначенні її дати, що не вплинуло на її кількісний та вартісний показник, суд вважає, що платником дотримані норми щодо виправлення помилки в первинно поданій накладній, шляхом подання розрахунку коригування до неї та нової накладної з виправленою датою, а тому підстав для застосування штрафу за порушення строків її реєстрації не вбачається.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.11.2018 у справі №810/222/18 та від 26.06.2018 у справі № 805/4998/16-а.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з урахуванням викладених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06 квітня 2020 року № у частині накладення штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації податкової накладної № 7 від 20 березня 2019 року на 109 днів у сукупному розмірі 24 996, 60 грн.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено всі обставини справи у зв`язку із чим прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві () - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

М.І. Кобаль