Справа № 640/15906/21
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року м. Київ № 640/15906/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, ) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32, ), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу у розмірі 10200,00 гривень від 14.05.2021 у виконавчому провадженні № 64541183.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем рішення суду в частині перерахунку пенсії було виконано у повному обсязі, а виплата пенсії стягувачу відбуватиметься у порядку черговості, в межах наявних бюджетних призначень, про що було повідомлено державного виконавця. Позивач вважає, що невиконання рішення суду в частині виплати нарахованих сум з підстав відсутності бюджетних призначень є поважною причиною невиконання рішення суду, що виключає накладення штрафу державним виконавцем.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд здійснює розгляд справи за наявними у матеріалах доказами.

Під час судового розгляду справи судом встановлено наступне.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2019 у справі № 320/6500/18 адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 80% від відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою йому та отриманою ним пенсією за період з 01.01.2018 року по день, з якого почнеться виплата перерахованої йому у пункті 2 пенсії за вислугу років.

На виконання вказаного рішення, 13.02.2019 Київським окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчі листи.

22.02.2021 Відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 64541183.

Листом від 04.03.2021 № 1000-0901-5/22380 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило державного виконавця про те, що рішення суду в частині перерахунку пенсії було виконано у повному обсязі, а виплата пенсії стягувачу відбуватиметься у порядку черговості, згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649.

17.03.2021 державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу, якою за невиконання боржником судового рішення без поважних причин, накладено на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області штраф на користь держави у розмірі 5 100,00 гривень.

У подальшому, постановою від 14.05.2021 за повторне невиконання боржником судового рішення без поважних причин, накладено на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області штраф на користь держави у розмірі 10 200,00 гривень.

Позивач, не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 вказаного Закону примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Частиною першою та пунктом 1 частин другої статті 18 вказаного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої та шостої статті 26 вказаного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Частинами першою та другою статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 75 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже у разі невиконання боржником без поважних причин рішення, що зобов`язує його виконати певні дії на нього підлягає накладенню штраф у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Позивач, обґрунтовуючи відсутність у відповідача правових підстав для накладення на нього штрафу та винесення оскарженої постанови, посилається на те, що він повідомив державного виконавця про те, що рішення суду в частині перерахунку пенсії було виконано у повному обсязі, а виплата пенсії стягувачу відбуватиметься у порядку черговості, згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649.

Суд звертає увагу, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/5248/19 від 12.11.2019, із змінами, внесеними постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020, пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» визнано протиправними та нечинними.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином, станом на час інформування позивачем державного виконавця про те, що виконання рішення в частині виплати пенсії стягувачу відбуватиметься згідно Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, вказаний Порядок втратив чинність.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що посилання позивача на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, є необґрунтованими.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача на те, що станом на 26.05.2021 сума заборгованості по пенсії перед ОСОБА_1 була погашена у повному обсязі, оскільки позивачем не було надано доказів того, що зазначена інформація повідомлялась боржником державному виконавцю.

Крім того, витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, був сформований лише 31.05.2021, що виключає можливість його подання боржником державному виконавцю перед прийняттям постанови про накладення штрафу.

Інших доказів та обґрунтувань на підтвердження виконання рішення суду та факт поважності причин його невиконання, крім посилань на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, позивачем наведено не було.

Таким чином у суду відсутні підстави вважати, що позивачем рішення суду, щодо якого здійснюється примусове виконання у спірному виконавчому провадження, було виконано у повному обсязі, а причини невиконання рішення є поважними.

Керуючись статтями 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, ) до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03056, м. Київ, вул. Олекси Тихого, 32) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 295-297. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов