Справа № 400/3638/21
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 р. справа № 400/3638/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,
провизнання протиправним та скасування рішення від 15.02.2021 р. № 108/03.04-пр; зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 15.02.2021 року № 108/03.04-пр про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком, починаючи з 31.01.2021 року (з дня досягнення позивачем пенсійного віку).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, однак отримав рішення про відмову, мотивоване відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки відповідачем не враховано до страхового стажу періоди з 25.03.1982 року по 25.09.1982 року та з 16.04.1985 року по 12.11.1990 року - у зв`язку з наявністю виправлень у трудовій книжці. Позивач вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, відповідачу була надана трудова книжка, яка в повній мірі підтверджує право позивача на спірний страховий стаж.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії. За наслідками розгляду заяви позивача та доданих до неї документів, відповідачем відмовлено в призначенні пенсії згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV, оскільки особи мають право на призначення пенсії при наявності відповідного страхового стажу. Так, до страхового стажу не враховано періоди з 25.03.1982 року по 25.09.1982 року - навчання на курсах в Миколаївському обласному автонавчальному комбінаті та з 16.04.1985 року по 12.11.1990 року - роботи в РБУ комбінату громадського харчування Центрального району Миколаївського обласного управління громадського харчування, у зв`язку з наявністю виправлень в трудовій книжці, відповідно дати виключення з навчального комбінату та дати наказу про звільнення. Отже, страховий стаж позивача, обчислений протягом жовтня 1978 року - грудня 2020 року, склав 22 роки 5 місяців 27 днів, в тому числі період проходження військової служби, що є недостатніми для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України № 1058-IV.

Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Суд розглянув справу відповідно до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) без проведення судового засідання, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

31.01.2021 року позивач досяг 60-ти років (а. с. 4).

09.02.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058).

До заяви, серед іншого, додавалися трудова книжка НОМЕР_1 від 12.10.1978 року та трудова книжка НОМЕР_2 від 17.01.1983 року.

Розглянувши подані позивачем документи, відповідач рішенням від 15.02.2021 року № 108/03.04-пр відмовив у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, визначеного ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 (а. с. 7-8).

Так, страховий стаж позивача, обчислений відповідачем з жовтня 1978 року по грудень 2020 року, склав 22 роки 5 місяців 27 днів. Враховано періоди трудової діяльності згідно з наданими документами, у тому числі, період проходження військової служби.

До страхового стажу не враховано періоди:

1) навчання на курсах в Миколаївському обласному автонавчальному комбінаті з 25.03.1982 року по 25.09.1982 року;

2) роботи в РБУ комбінату громадського харчування Центрального району Миколаївського обласного управління громадського харчування з 16.04.1985 року по 12.11.1990 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

За визначенням ч. 1 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 56 Закону № 1788, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положеннями п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (надалі - Порядок № 637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку № 637).

Судом встановлено, що в трудовій книжці НОМЕР_1 міститься запис про навчання позивача на курсах в Миколаївському обласному автонавчальному комбінаті з 25.03.1982 року (згідно наказу від 25.03.1982 року) по 25.09.1982 року (згідно наказу від 03.01.1983 року) (а. с. 12).

Окрім того, в трудовій книжці НОМЕР_2 міститься запис про роботу позивача в РБУ комбінату громадського харчування Центрального району Миколаївського обласного управління громадського харчування з 16.04.1985 року (згідно наказу від 16.04.1985 року) по 12.11.1990 року (згідно наказу від 12.11.1990 року).

З метою підтвердження періоду навчання та роботи, позивач звернувся до Державного архіву Миколаївської області, який повідомив, що документи з кадрових питань Миколаївського автотранспортного підприємства (АТП) 14664 та комбінату громадського харчування Центрального району м. Миколаєва Миколаївського обласного управління громадського харчування, до архіву на зберігання не надходили, тому підтвердити факт навчання та роботи ОСОБА_1 та нарахування йому заробітної плати, неможливо (а. с. 16-17).

Таким чином, період навчання та роботи позивача з 25.03.1982 року по 25.09.1982 року та з 16.04.1985 року по 12.11.1990 року, що становить більше 6 років, відповідачем протиправно не був зарахований до страхового стажу позивача при розрахунку пенсії.

Щодо незарахування відповідачем періодів з 25.03.1982 року по 25.09.1982 року та з 16.04.1985 року по 12.11.1990 року, суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 р. у справі № 687/975/17.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а недотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

У даному випадку, суд звертає увагу, що записи про трудову діяльність позивача є зрозумілими, відсутні ознаки підчисток та підробок, маються печатки підприємств, у зв`язку з чим наявність чорнильної плями, не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи до страхового стажу.

Таким чином, суд встановив, що зарахований відповідачем стаж роботи позивача складає 22 роки 5 місяців 27 днів, а стаж роботи у період з 25.03.1982 року по 25.09.1982 року та з 16.04.1985 року по 12.11.1990 року (більше 6 років) підлягає зарахуванню, отже страховий стаж позивача перевищує 28 років, а тому, з урахуванням положень ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, наявні підстави для призначення позивачу пенсії за віком.

Позивач просить призначити йому пенсію за віком з 31.01.2021 року, із заявою про призначення пенсії він звернувся 09.02.2021 року.

Відповідно до ст. 83 Закону № 1788, пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.

Оскільки 31.01.2021 року позивач досяг 60-ти років, то пенсія йому має бути призначена з 01.02.2021 року. Відтак, відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком починаючи з 31.01.2021 року.

Відповідач не довів правомірності оскаржуваного рішення, що є підставою для його скасування та задоволення позову частково.

Як визначено ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судовим витратами у справі є судовий збір, який позивач сплатив у розмірі 908,0 грн., що підтверджується квитанцією від 25.05.2021 року (а. с. 1), доказів понесення інших судових витрат учасники справи суду не подавали.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.06.2020 року у справі № 620/1116/20: "... Оскільки позов ОСОБА_1 містив декілька вимог (дві) немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат колегія суддів визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог".

Отже, судові витрати у виді судового збору присуджуються позивачу в розмірі 908,0 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 15.02.2021 року № 108/03.04-пр про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) період навчання в Миколаївському обласному автонавчальному комбінаті з 25.03.1982 року по 25.09.1982 року та період роботи в РБУ комбінату громадського харчування Центрального району Миколаївського обласного управління громадського харчування з 16.04.1985 року по 12.11.1990 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) пенсію за віком з 01.02.2021 року.

5. У задоволенні вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком починаючи з 31.01.2021 року - відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 908,0 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

7. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя А. О. Мороз