Справа № 520/14508/21
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 р. № 520/14508/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтотранс плюс» (м. Харків, вул. Мельникова, 23) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 6 під., 7 пов.) про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укравтотранс плюс» звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому позивач просив: визнати протиправними та скасувати постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу №290704 від 15.07.2021 року; №290705 від 15.07.2021 року; №290706 від:15.07.2021року; №290707 від 15.07.2021 року; №290708 від 15.07.2021 року; №290709 від 15.07.2021 року; №290710 від 15.07.2021 року; №290711 від 15.07.2021 року; №290712 від 15.07.2021 року; №290713 від 15.07.2021 року; №290714 від 15.07.2021 року; №290715 від 15.07.2021 року; №290716 від 15.07.2021 року; №290717 від 15.07.2021 року; №290718 від 15.07.2021 року; №290719 від 15.07.2021 року; №290720 від 15.07.2021 року; №290721 від 15.07.2021 року; №290722 від 15.07.2021 року; №290723 від 15.07.2021 року; №290724 від 15.07.2021 року; №290725 від 15.07.2021 року; №290726 від 15.07.2021 року; №290727 від 15.07.2021 року; №290728 від 15.07.2021 року; №290729 від 15.07.2021 року; №290730 від 15.07.2021 року; №290731 від 15.07.2021 року; №290732 від15.07.2021 року; №290733 від 15.07.2021 року; №290734 від 15.07.2021 року; №290735 від 15.07.2021 року; №290736 від 15.07.2021 року; №290737 від 15.07.2021 року; №290738 від 15.07.2021 року; №290739 від 15.07.2021 року; №290740 від 15.07.2021 року; №290741 від 15.07.2021 року; №290742 від 15.07.2021 року; №290743 від 15.07.2021 року; №290763 від 22.07.2021 року; №290764 від 22.07.2021 року; №290765 від 22.07.2021 року; №290766 від 22.07.2021 року; №290767 від 22.07.2021 року; №290768 від 22.07.2021 року; №290769 від 22.07.2021 року; №290770 від 22.07.2021 року; №290771 від 22.07.2021 року; №290772 від 22.07.2021 року; №290773 від 22.07.2021 року; №290774 від 22.07.2021 року; №290775 від 22.07.2021 року; №290776 від 22.07.2021 року; №290777 від 22.07.2021 року; №290778 від 22.07.2021 року; №290779 від 22.07.2021 року; №290780 від 22.07.2021 року; №290781 від 22.07.2021 року; №290782 від 22.07.2021 року; №290783 від 22.07.2021 року; №290784 від 22.07.2021 року; №290785 від 22.07.2021 року; №290786 від 22.07.2021 року; №290787 від 22.07.2021 року; №290788 від 22.07.2021 року; №290789 від 22.07.2021 року; №290790 від 22.07.2021 року; №290791 від 22.07.2021 року; №290792 від 22.07.2021 року.

Ухвалою судді від 09.08.2021 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач, Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Управління Укртрансбезпеки у Харківській області), надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, дійшов до наступного.

Судом встановлено, що Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтотранс Плюс" (, вул. Мельникова, буд. 23, м. Харків, 61002) (далі за текстом ТОВ "Укравтотранс Плюс") здійснює надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами на підставі ліцензії № 187570, виданої Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті 05.12.2012 року.

На адресу Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 21.01.2021 надійшов лист Харківської обласної державної адміністрації № 01-55/462 від 21.01.2021 щодо здійснення перевезень пасажирів по маршрутам № 1592 «Пісочин - Харків (АС «Холодна Гора»)», № 1502 «Люботин - Харків (АС «Холодна Гора»)», № 1168 «Солоницівка - Харків (АС «Холодна Гора»)» без погоджувальних документів.

З метою перевірки зазначеної в листі інформації, керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок № 1567), на підставі Щотижневих графіків проведення рейдових перевірок Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на території Харківської області у періоди з 28.05.2021 по 06.06.2021, з 07.06.2021 по 13.06.2021 та направлень на рейдову перевірку № 012087 від 31.05.2021 та № 012088 від 07.06.2021 співробітниками Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у період з 02.06.2021 по 10.06.2021 проводились рейдові перевірки на маршрутах № 1592 «Пісочин - Харків (АС «Холодна Гора»)», № 1502 «Люботин - Харків (АС «Холодна Гора»)», № 1168 «Солоницівка - Харків (АС «Холодна Гора»)».

За результатами вищевказаних рейдових перевірок на маршрутах: № 1592 «Пісочин - Харків (АС «Холодна Гора»)», № 1502 «Люботин - Харків (АС «Холодна Гора»)», № 1168 «Солоницівка - Харків (АС «Холодна Гора»)» у період з 02.06.2021 по 10.06.2021 співробітниками Укртрансбезпеки у водіїв ТОВ «Укравтотранс плюс» виявлені порушення ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутність розкладу руху та схеми маршрутів, про що контролюючими особами 02.06.2012 складено акти перевірок: №№ 79, 2103, 274314, 20, 286029, 286030, 03.06.2021 складено акти: №№ 96, 274299, 274399, 274400, 63, 11, 04.06.2021 складено акти: №№ 69, 84, 274298, 19, 07.06.2021 складено акти: №№ 90, 286125- 286127, 286188, 08.06.2021 складено акти: №№ 36, 286098- 286100, 09.06.2021 складено акти: №№ 286093, 286143, 286144, 286146, 286177, 286179, 10.06.2021 складено акти: №№ 76, 286149- 286154, 286187.

15 липня 2021 року начальником Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було винесено 40 (сорок) постанов про застосування адміністративно- господарського штрафу, а саме: №290704; №290705; №290706; №290707; №290708;290709; №290710; №290711; №290712; №290713; №290714; №290715; №290716; №290717; №290718; .№290719; №290720; №290721; №290722; №290723; №290724; №290725; №290726; №290727; .№290728; №290729; №290730; №290731; №290732; №290733; №290734; №290735; №290736; №290737; 290738; №290739; №290740; №290741; №290742; №290743.

22 липня 2021 року начальником Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було винесено 30 (тридцять) постанов про застосування адміністративно- господарського штрафу, а саме: №290763; №290764; №290765; №290766; №290767; 290768; №290769; №290770; №290771; №290772; №290773; №290774; 290775; №290776; №290777; №290778; №290779; №290780; №290781; №290782;№290783; №290784; №290785; №290786; №290787; №290788; №290789; №290790; №290791; №290792.

Зі змісту оскаржуваних постанов вбачається, що Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки постановлено стягнути з ТОВ «Укравтотранс плюс» адміністративно- господарський штраф у сумі 1700 гривень за кожною постановою за допущення порушення ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись із постановами про застосування адміністративно-господарських санкцій позивач з метою захисту своїх прав звернулась до Харківського окружного адміністративного суду.

Суд з приводу спірних відносин зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Відповідно до пункту 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Відповідно до пункту 3 розпорядження Кабінету Міністрів України № 196-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" від 03.03.2020 встановлено, що територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам, що утворюються.

Таким чином, Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки здійснює функції з управління автомобільними дорогами загального користування та має право вимагати дотримання законодавчих та нормативних актів з питань дорожнього руху.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001, відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти. Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства. Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

На виконання вимог статті 6 Закону № 2344-III,постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок № 1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 3 Порядку № 1567 визначено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно із п. 12 14 Порядку №1567, рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку № 1567.

Згідно з пунктом 22 Порядку № 1567 у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Аналіз положень чинного законодавства дає підстави стверджувати, що у направленні па рейдову перевірку обов`язково повинно бути зазначено: акти законодавства, додержання яких перевіряється, ділянка дороги, маршрут, автовокзал, автостанція, місце посадки і висікти пасажирів, стоянка таксі, стоянка інших транспортних засобів, місце вантаження і розвантаження вантажних автомобілів, під час виїзду з підприємства.

Суд наголошує, що акти проведення перевірок від 02.06.2012 №№ 79, 2103, 274314, 20, 286029, 286030, 03.06.2021 складено акти: №№ 96, 274299, 274399, 274400, 63, 11, 04.06.2021 складено акти: №№ 69, 84, 274298, 19, 07.06.2021 складено акти: №№ 90, 286125- 286127, 286188, 08.06.2021 складено акти: №№ 36, 286098- 286100, 09.06.2021 складено акти: №№ 286093, 286143, 286144, 286146, 286177, 286179, 10.06.2021 складено акти: №№ 76, 286149- 286154, 286187 складені на підставі направлень на рейдову перевірку № 012087 від 31.05.2021 та № 012088 від 07.06.2021 , виданих начальником Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки вимогам чинного законодавства не відповідають, оскільки в них не зазначено: ділянка дороги, автовокзал, автостанція, місце посадки та висадки пасажирів, на які направлені представники відповідача для проведення рейдової перевірки, як і не зазначені маршрути, на перевірку яких такі особи направлені на підставі виданого направлення, що, в свою чергу, дозволяє дійти висновку про відсутність законних підстав для проведення перевірок та, відповідно, складання актів проведення перевірок на приміських автобусних маршрутах.

У відзиві на позовну заяву відповідач як на підставу проведення перевірки посилається на лист Харківської обласної державної адміністрації.

Суд наголошує, що чинним законодавством наданий вичерпний перелік підстав для проведення перевірок відповідачем, однак, підстава, на яку посилається відповідач відсутня.

Приписами п. 21 Порядку № 1567 встановлено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Між тим, в порушення вищенаведених вимог чинного законодавства, посадовими особами відповідача не було здійснено жодного запису у дорожніх листах про результати перевірки транспортних засобів із зазначенням дати. часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та проставлення своїх підписів, що. в свою чергу, свідчить про нездійснення посадовими особами Відповідача перевірки дотримання перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт (у розумінні положень чинного законодавства).

Суд зазначає, що перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, визначений статтею 39 Закону № 2344-III.

Так, частиною 1 цієї статті встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Згідно із частиною другою 39 Закону №2344-III визначено документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Відсутність у перевізника або незабезпечення водія автобуса переліченими документами, є підставою для застосування до перевізника штрафних санкцій відповідно до абзацу 3 частини 1статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Матеріалами справи встановлено, що підставою для складання актів стало відсутність у позивача розкладу та схем рухів відповідних транспортних засобів, зазначених в актах перевірки.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.05.2010 № 278, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2010 року за № 408/17703, затверджений Порядок розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту (далі - Порядок № 278).

Згідно з пунктом 1.3 Порядку № 278 автомобільний перевізник повинен забезпечити: водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху.

У паспорті маршруту зазначають назву маршруту, яка складається з назв початкового та кінцевого пунктів маршруту (зупинок), а для приміських, міжміських автобусних маршрутів загального користування - з назв автостанцій, у разі їх відсутності - з назв зупинок, передбачених розкладом руху.

Згідно з пунктом 4.1 Порядку № 278 паспорт автобусного маршруту регулярних спеціальних перевезень оформлюється на строк дії договору про перевезення пасажирів між замовником послуг та перевізником.

Пунктом 4.2 Порядку № 278 передбачено, що у разі продовження строку дії договору про перевезення паспорт маршруту регулярних спеціальних перевезень переглядається комісією, зазначеною в пункті 2.9 розділу II цього Порядку, на відповідність умовам перевезень. За результатами перегляду комісія складає акт про можливість подальшого застосування паспорта, який підшивається до паспорта маршруту.

Відповідно до пункту 5.1 Порядку № 278 паспорт маршруту регулярних перевезень перевізника, який за результатами конкурсу не отримав права на обслуговування маршруту або з яким розірвано договір про організацію перевезень чи анульовано дозвіл на перевезення пасажирів, є нечинним.

Суд наголошує, що в паспортах, копія яких містяться в матеріалах справи, наявна схема руху транспортного засобу та розклад руху по вказаному маршруту.

Суд зазначає, що розклад руху є складовою частиною паспорту маршруту, який містить інформацію щодо графіку руху автобусів за маршрутом визначеному у схемі маршруту та характеристики маршруту, при цьому, розклад повинен відповідати вимогам законодавства.

Таким чином розклад руху та схема руху були наявні у позивача.

Зазначені висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у рішенні від 04.03.2020 року по справі № №805/2533/18-а

Відповідно до частини першої статті 39 Закону України "Проавтомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Відповідно до частини другої статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" документами для регулярних пасажирських перевезень для водія автобуса є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Проте, зі змісту оскаржуваних постанов відповідача неможливо встановити, за вчинення якого саме порушення позивача притягнуто до відповідальності. Викладені у тексті актів проведення перевірки зміст порушення не відповідає положенню ст.39 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Таким чином, приписи статті 39 Закону є нечіткими, неузгодженими і непередбачуваними у застосуванні, адже допускають декілька варіантів юридично значимої поведінки суб`єктів правовідносин та множинне розуміння їх обов`язків, що є порушенням принципу правової визначеності.

Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості та однозначності правових норм, зокрема, передбачуваності (прогнозованості) законодавчої політики в соціальній сфері та стабільності правових норм як відсутності частого внесення змін до нормативно-правових актів. Правова визначеність вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість ситуацій та правовідносин, що виникають.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини ступінь чіткості, що має забезпечуватися у формулюваннях національних законів - яка в жодному випадку не може передбачити всі непередбачувані обставини, - значною мірою залежить від змісту даного документа, сфери, на яку поширюється даний закон, а також кількості та статусу тих. кому цей закон адресований (рішення у справі Вогт (Vogt v. Germany) від 02.09.1995).

Якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Закон мас містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи у повноважені вдаватися до втручання в право.

Матеріалами справи підтверджено та сторонами не оспорюється, що водії при проведенні перевірки надали уповноваженим особам відповідача посвідчення водіїв відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортні засоби, квитково-касові листи, схему маршруту, розклад руху та таблиця вартості проїзду.

Матеріалами справи у повному обсязі підтверджено та сторонами не оспорюється, що водії при проведенні перевірки мали в наявності та надавали для перевірки уповноваженим особам свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, що у повному обсязі відповідає вимогам ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

За таких обставин постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №290704 від 15.07.2021 року; №290705 від 15.07.2021 року; №290706 від:15.07.2021року; №290707 від 15.07.2021 року; №290708 від 15.07.2021 року; №290709 від 15.07.2021 року; №290710 від 15.07.2021 року; №290711 від 15.07.2021 року; №290712 від 15.07.2021 року; №290713 від 15.07.2021 року; №290714 від 15.07.2021 року; №290715 від 15.07.2021 року; №290716 від 15.07.2021 року; №290717 від 15.07.2021 року; №290718 від 15.07.2021 року; №290719 від 15.07.2021 року; №290720 від 15.07.2021 року; №290721 від 15.07.2021 року; №290722 від 15.07.2021 року; №290723 від 15.07.2021 року; №290724 від 15.07.2021 року; №290725 від 15.07.2021 року; №290726 від 15.07.2021 року; №290727 від 15.07.2021 року; №290728 від 15.07.2021 року; №290729 від 15.07.2021 року; №290730 від 15.07.2021 року; №290731 від 15.07.2021 року; №290732 від15.07.2021 року; №290733 від 15.07.2021 року; №290734 від 15.07.2021 року; №290735 від 15.07.2021 року; №290736 від 15.07.2021 року; №290737 від 15.07.2021 року; №290738 від 15.07.2021 року; №290739 від 15.07.2021 року; №290740 від 15.07.2021 року; №290741 від 15.07.2021 року; №290742 від 15.07.2021 року; №290743 від 15.07.2021 року; №290763 від 22.07.2021 року; №290764 від 22.07.2021 року; №290765 від 22.07.2021 року; №290766 від 22.07.2021 року; №290767 від 22.07.2021 року; №290768 від 22.07.2021 року; №290769 від 22.07.2021 року; №290770 від 22.07.2021 року; №290771 від 22.07.2021 року; №290772 від 22.07.2021 року; №290773 від 22.07.2021 року; №290774 від 22.07.2021 року; №290775 від 22.07.2021 року; №290776 від 22.07.2021 року; №290777 від 22.07.2021 року; №290778 від 22.07.2021 року; №290779 від 22.07.2021 року; №290780 від 22.07.2021 року; №290781 від 22.07.2021 року; №290782 від 22.07.2021 року; №290783 від 22.07.2021 року; №290784 від 22.07.2021 року; №290785 від 22.07.2021 року; №290786 від 22.07.2021 року; №290787 від 22.07.2021 року; №290788 від 22.07.2021 року; №290789 від 22.07.2021 року; №290790 від 22.07.2021 року; №290791 від 22.07.2021 року; №290792 від 22.07.2021 року є такими, що суперечать приписам чинного законодавства та підлягають скасуванню.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v." від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Окрім того, судом враховується, що відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд наголошує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт відсутності у водіїв під час проведення перевірки схеми маршруту та розкладу руху, в той час як в матеріалах справи наявні докази про існування схеми маршруту та розкладу руху в паспортах відповідних маршрутів.

Разом із тим, суд зазначає, що вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав до суду достатні, беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і не довів правомірності його дій.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262, 278 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтотранс плюс» (м. Харків, вул. Мельникова, 23) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 6 під., 7 пов.) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу №290704 від 15.07.2021 року; №290705 від 15.07.2021 року; №290706 від:15.07.2021року; №290707 від 15.07.2021 року; №290708 від 15.07.2021 року; №290709 від 15.07.2021 року; №290710 від 15.07.2021 року; №290711 від 15.07.2021 року; №290712 від 15.07.2021 року; №290713 від 15.07.2021 року; №290714 від 15.07.2021 року; №290715 від 15.07.2021 року; №290716 від 15.07.2021 року; №290717 від 15.07.2021 року; №290718 від 15.07.2021 року; №290719 від 15.07.2021 року; №290720 від 15.07.2021 року; №290721 від 15.07.2021 року; №290722 від 15.07.2021 року; №290723 від 15.07.2021 року; №290724 від 15.07.2021 року; №290725 від 15.07.2021 року; №290726 від 15.07.2021 року; №290727 від 15.07.2021 року; №290728 від 15.07.2021 року; №290729 від 15.07.2021 року; №290730 від 15.07.2021 року; №290731 від 15.07.2021 року; №290732 від15.07.2021 року; №290733 від 15.07.2021 року; №290734 від 15.07.2021 року; №290735 від 15.07.2021 року; №290736 від 15.07.2021 року; №290737 від 15.07.2021 року; №290738 від 15.07.2021 року; №290739 від 15.07.2021 року; №290740 від 15.07.2021 року; №290741 від 15.07.2021 року; №290742 від 15.07.2021 року; №290743 від 15.07.2021 року; №290763 від 22.07.2021 року; №290764 від 22.07.2021 року; №290765 від 22.07.2021 року; №290766 від 22.07.2021 року; №290767 від 22.07.2021 року; №290768 від 22.07.2021 року; №290769 від 22.07.2021 року; №290770 від 22.07.2021 року; №290771 від 22.07.2021 року; №290772 від 22.07.2021 року; №290773 від 22.07.2021 року; №290774 від 22.07.2021 року; №290775 від 22.07.2021 року; №290776 від 22.07.2021 року; №290777 від 22.07.2021 року; №290778 від 22.07.2021 року; №290779 від 22.07.2021 року; №290780 від 22.07.2021 року; №290781 від 22.07.2021 року; №290782 від 22.07.2021 року; №290783 від 22.07.2021 року; №290784 від 22.07.2021 року; №290785 від 22.07.2021 року; №290786 від 22.07.2021 року; №290787 від 22.07.2021 року; №290788 від 22.07.2021 року; №290789 від 22.07.2021 року; №290790 від 22.07.2021 року; №290791 від 22.07.2021 року; №290792 від 22.07.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (, пл. Свободи, 5, Держпром, 6 під., 7 пов., Харків, Харківська область, 61022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтотранс Плюс" (, вул. Мельникова, буд. 23, м. Харків, 61002) судовий збір у розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко