Справа № 308/10169/21
Суддя: Зарева Н. І.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, справу за адміністративним позовом :

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до

Поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції Шаленик Вікторії Василівни, адреса: м. Ужгород, вул. О. Кошового, буд. 2,

Департаменту патрульної поліції, , адреса: м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3,

про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції Шаленик Вікторії Василівни, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що постановою від 01.08.2021 серії ЕАО № 4569984, винесеною поліцейським роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції Шаленик Вікторією Василівною його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, однак позивач стверджує, що не вчиняв адміністративного правопорушення, посилається на те, що працівником поліції неправильно вказано у постанові місце скоєння правопорушення с. Карпати, з огляду на те, що фактична зупинка була в смт. Чинадієво, на 765 км автодороги Київ Чоп. Позивач додатково зазначив про те, що при в`їзді в населений пункт Чинадієво відсутній знак 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху», що інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів, а також на те, що відповідач неправомірно використав під час фіксакції адміністративного правопорушення в ручному режимі лазерний вимірювач швидкості руху TruCam LTI 20/20 TC 008401, оскільки використання останнього передбачене тільки встановленням стаціонарно чинним законодавством України.

Шістнадцятого серпня 2021 року представник відповідачів подав відзив на адміністративний позов, у якому заперечив щодо його задоволення, пославшись на те, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулося з дотриманням всіх норм законодавства, що регулюють порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. На спростування аргументів позивача щодо невірно зазначеного місця вчинення адміністративного правопорушення відповідач зазначив, що

інспектором поліції при оформленні постанови було допущено помилку, яку усунуто рапортом поліцейського, який був долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Наявність дорожніх знаків 5.70 та 5.45 ПДР України підтверджується відеозаписом з місця події, долученим до відзиву.

З приводу аргументів позивача щодо неправомірності використання під час фіксування адміністративних правопорушень лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 зазначив, що алгоритм роботи з даним приладом передбачений виробником та чітко зафіксований в інструкції з експлуатації приладу TRUCAM. При цьому похибка вимірювання за умов експлуатації згідно з інструкцією становить до 2 км/год.( у тому числі шляхом вимірювання з рук). Представник відповідача звернув увагу на те, що даний прилад відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Окрім цього, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 року за № UA.TR.001 241/18 REV.0 та дійсний до 26.12.2018 року. Можливість використання виробу також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020 року № 04/05/02-3560, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності , цілісності та автентичності зареєстрованих даних. У зв`язку з вищенаведеними обставинами просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Двадцять п`ятого серпня 2021 року позивач подав заперечення на відзив відповідача в якому посилаючись на положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» стверджував про те, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим. Щодо встановлення знаку 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень правил дорожнього руху» на автодорозі М06 «Чоп-Київ» перед с. Чинадієово послався на те, що він знаходиться до виїзду з с. Кольчино на автодорогу М06 Чоп-Київ, і тому водій, який виїжджає з м. Мукачево через с. Кольчино на автодорогу М06 не може бачити цей знак і не може бути повідомлений про фото-, відео фіксування порушень правил дорожнього руху.

У судове засідання позивач не з`явився, однак подав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України суд розглянув справу без участі відповідачів за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне

правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інші.

Як встановлено судом, 01.08.2021 інспектором УПП в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Шаленик Вікторією Василівною було винесено постанову серії ЕАО № 4569984, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 гривень.

Із вказаної постанови вбачається, що 01 серпня 2021 року о 12:51 год. на 765 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки KIA OPTIMA, державний номерний знак НОМЕР_2 . рухався в населеному пункті с. Карпати зі швидкістю 83 км/год., чим перевищив дозволену швидкість руху на 33 км. Швидкість вимріювалася приладом TruCam, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху Порушення швидкісного режиму в населених пунктах дозволено швидкість не більше 50 км/год.

З рапорту інспектора взводу 2 роти 4 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП лейтенанта поліції Вікторії Шаленик від 01.08.2021 року вбачається, що під час винесення даної постанови було допущено помилку при описі фабули адміністративного правопорушення, а саме невірно вказано місце скоєння правопорушення с. Карпати. Просила вважати вірним місце скоєння даного правопорушення смт. Чинадієво.

Згідно із п. 12.4 Правил дорожнього руху України, У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, полягає в перевищенні встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19, визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги послався на те, що не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Доводи позивача зводились до того, що при в`їзді в населений пункт Чинадієво відсутній знак 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху», що інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів, а також до того, що відповідач неправомірно використав під час фіксакції адміністративного правопорушення в ручному режимі лазерний вимірювач швидкості руху TruCam LTI 20/20 TC 008401, оскільки використання останнього передбачене тільки встановленням стаціонарно чинним законодавством України, а отже такі дії, на думку позивача вчинені не у спосіб, передбаченим законом. На підтвердження зазначених обставин позивач надав тільки копію оскаржуваної постанови.

Водночас, оцінюючи доводи відповідача щодо правомірності використання під час фіксації адміністративного правопорушення в ручному режимі лазерного вимірювача швидкості руху TruCam LTI 20/20 TC 008401 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд звертає увагу на те, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 26 грудня 2018 року № UА.TR.001 241/18 REV.0 та дійсний до 26.12.2028 року.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером 22/3/В/21/376-18.

При цьому, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 13 жовтня 2016 року № 1747 і становить 1 рік.

Відповідно до сертифікату перевірки типу за № UA.TR.001 241-18 Rev. 0 ДП «Укрметртестстандарт», вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM II від 26.12.2018 року дійсний до 26.12.2028 року. Даний сертифікат підтверджує відповідність типу засобу вимірювальної техніки застосованим вимогам регламенту.

Згідно з сертифікатом відповідності за № UA.TR.001 22 054-20, виданого ДП «Укрметртестстандарт», вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM II за заводським/серійним номером ТС 008401 відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосовним вимогам Технічного регламенту.

З експертного висновку Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України за № 04/05/02-3560 від 24.12.2020 року вбачається, що в лазерному вимірювачі швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM II правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES, визначений п. 5.1 ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015 (в режимі ЕСВ, визначеному ДСТУ ISO/IEC 10116-2019, із довжиною ключа 128 біт)

Суд зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Разом з тим, для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Між тим, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Посилання позивача на те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції і переміщався у просторі, а не був встановлений стаціонарно, що суперечить статті 19 Конституції України та ч. 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію", спростовуються інформацією ДП «Укрметртестстандарт»,

відповідно до якої лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року у справі № 686/30567/20.

Водночас, суд констатує, що статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено обов`язку працівників поліції монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, а тільки констатовано, що поліція з метою виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань має право в таких місцях закріплювати відповідну техніку, що не виключає можливості застосовувати її в ручному режимі.

Водночас, оскільки позивач заперечив наявність при в`їзді в населений пункт «Чинадієво» дорожнього знаку 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху», відповідач повинен довести його наявність.

Згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.08.2021 року, за заявою відповідача було витребувано з Служби автомобільних доріг в Закарпатській області схему організації дорожнього руху автодороги «Київ-Чоп» в межах населеного пункту Чинадієво.

Однак, дослідженням вказаної схеми судом встановлено відсутність відомостей щодо наявності на ділянці автодороги «Київ-Чоп» дорожніх знаків 5.70 та 5.45 та зони їх дії. З листа служби автомобільних доріг у Закарпатській області, доданого до витребуваних документів вбачається тільки те, що Служба автомобільних доріг у Закарпатській області від 16.06.2020 року за № 890/ 02-45 повідомляла ТОВ «Техно-Буд-Центр» про необхідність виготовлення та встановлення дорожніх знаків 5.45 та 5.46 (початок та кінець населеного пункту) на автодорозі М-06 «Київ-Чоп» з обох сторін с. Чинадієво, однак доказів того, що вони були встановлені витребувані матеріали не містять.

Разом з цим, наявність вищевказаних знаків на даній автомобільній дорозі підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудних камер поліцейського. Зокрема, з відеозапису розміщеного у файлі «video_2021-08-13_09-19-57» на 3 сек. вбачається, що дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» розміщений по правій стороні автомобільної дороги в напрямку с. Чинадієво, перед дорожніми знаками 5.45 та 5.46 («Початок населеного пункту» та «Кінець населеного пункту»). Разом з цим, суд констатує, що відповідно до інформації, яка міститься в даному відеозаписі, він здійснений 13.08.2021 року, тобто після винесення оскаржуваного рішення

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Водночас, відповідач не довів, що ним було вжито всіх можливих заходів для отримання даного доказу до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин, а тому зазначений доказ не може братися судом до уваги.

Разом з цим, в запереченнях на відзив позивач послався на те, що вищевказаний знак знаходиться до виїзду с. Кольчино на автодорогу М06 «Чоп-Київ», і тому водій, який виїжджає з м. Мукачево через с. Кольчино на автодорогу М06-Київ не може бачити цей знак, а тому не може бути повідомленим про фото-, відео- фіксування порушень Правил дорожнього руху.

За таких обставин, з метою оцінки даного аргумента позивача важливе значення має зона дії даного знаку.

Згідно Правил дорожнього руху дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» є інформаційно-вказівним. Зазначений знак інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Разом з цим, у Правилах відсутні відомості щодо зони дії даного знаку.

Відповідно до п. 10.1.1 норм ДСТУ 4100:2014 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» затверджених наказом міністерства економічного розвитку і торгівлі № 1484 від 29.12.2014, дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби. Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

Відповідно до п. 10.7.63 ДСТУ 4100:2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування", знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» потрібно застосовувати для позначення ділянок доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або технічних засобів. Для зазначення протяжності ділянки дороги на якій можливе здійснення контролю за порушенням правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних засобів, знак 5.70 застосовують з табличкою 7.2.1, або у нижній частині знака 5.70 розміщують зображення відповідно до таблички 7.2.1.

Однак, як вбачається з відеозапису з боді-камери працівників поліції, поряд зі знаком 5.70 відсутня табличка 7.2.1 «Зона дії» та у нижній його частині відсутні відомості щодо зображення зони дії такого знаку, а тому суд констатує, що даний знак встановлено з порушенням норм ДСТУ 4100:2014.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, повинна бути розміщена на видному місці.

Водночас, як стверджує позивач він виїжджав з м. Мукачево через с. Кольчино на автодорогу М06-Київ, а тому не міг бачити цей знак, а отже не міг бути повідомленим про фото-, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху.

Разом з цим, в оскаржуваній постанові відповідачем 1 жодним чином не було вказано місцезнаходження дорожнього знаку "5.45" (Населений пункт. Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах), що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення, та у ній не міститься інформація стосовно розміщення на відповідному відрізку дороги дорожнього знаку "5.70" (Фото, відео фіксування порушень ПДР. Інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів).

У постанові відповідач 1 посилався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача, а саме - здійснення вимірювання швидкості руху приладом TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008401).

Дослідивши долучені відповідачем 1 фотознімок та відеофіксацію за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний № ТС008401), суд встановив, що вказані фотознімок та відеофіксація так само не містять інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку "5.45" "Населений пункт" та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги. В них також не міститься жодної інформації стосовно розміщення на відповідному відрізку дороги дорожнього знаку "5.70", що інформує про можливість здійснення контролю за

порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Суд зауважує, що зазначення у Постанові зони дії дорожнього знаку "5.45" (Населений пункт. Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги ПДР, що визначають порядок руху в населених пунктах) в кілометровій відмітці вказаної автодороги є

ключовим для вирішення питання щодо порушення позивачем швидкісного режиму руху транспортного засобу, визначеного п. 12.4 ПДР України.

А отже, за відсутності посилання відповідача 1 в оскаржуваній постанові на докази щодо зони дії дорожніх знаків "5.45" (Населений пункт) в кілометровій відмітці 765 км автодороги «Чоп Київ» М06, суд дійшов висновку про те, що зібраними доказами не підтверджуються обставини стосовно руху транспортного засобу під керуванням позивача саме в зоні дії дорожнього знаку "населений пункт" з перевищенням швидкості на 33 км/год.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що відповідач 1 здійснював контроль швидкості руху в межах дії дорожнього знаку "5.70" ПДР України.

Відтак, відповідачі не виконали вимоги щодо посилання у Постанові на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Не підтверджує обставин щодо зони дії дорожніх знаків "5.45" та "5.70" в кілометровій відмітці вказаної автодороги відеозапис з бодікамери працівників поліції, як і не свідчить про те, в якому саме місці автодороги розташовувалося місце зупинки автомобіля під керуванням позивача. До того ж, з наданого відповідачами відеозапису не зрозуміло, де було зупинено позивача в населеному пункті чи за його межами, та в якому саме населеному пункті.

Посилання відповідача на те, що позивач у позовній заяві визнав факт його зупинення у смт. Чинадієво (765 кілометр автодороги Київ-Чоп), тобто в населеному пункті, суд також не бере до уваги, оскільки зазначений визнання позивачем місця зупинки транспортного засобу не спростовує обов`язку відповідача довести місце вчинення правопорушення, а також обставин щодо зони дії дорожніх знаків "5.45" та "5.70" в кілометровій відмітці вказаної автодороги, а також те, що працівник поліції здійснював контроль швидкості руху в межах дії дорожнього знаку "5.70" ПДР України.

Окрім цього, оскаржувана постанова не містить відомостей про відеозапис, фото та інші письмові докази, якими зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, як це передбачено п. 3 ч. 3 ст. 283 КУпАП. У Постанові вказано, що швидкість вимірювалась за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008401), однак, у графі 7 Постанови зазначено, що до постанови не додаються будь-які інші докази.

При цьому, у Постанові відсутнє посилання на наданий відповідачем 1 відеозапис з бодікамери, так само як і відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено даний відеозапис.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому констатує, що постанова серії ЕАО № 4569984 від 01.08.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривеньпідлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Крім того, відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції належить стягнути на користь позивача 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 77, 210, 241, 243, 294-295 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 1 ст.122, ст. ст. 247, 251, 258, 280, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову серії ЕАО № 4569984 від 01.08.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень визнати протиправною та скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зарева