Справа № 460/602/21
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2021-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
15 жовтня 2021 року м. Рівне №460/602/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гудими Н.С., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про зобов`язання вчинення певних дій,
В провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинення певних дій.
На адресу суду від відповідача надійшли клопотання про витребування доказів та про заміну неналежного відповідача у справі.
Розглянувши заявлені клопотання відповідача, дослідивши письмові докази, що стосуються порушених в клопотаннях питань, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов до таких висновків.
Стосовно клопотання відповідача про витребування доказів у Державної казначейської служби, а саме: документального підтвердження дати та суми виплачених коштів пенсії ОСОБА_1 на виконання постанов Володимирецького районного суду від 27.05.2010 та від 06.09.2011, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно зі ст.80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Частиною 3 статті 80 КАС України встановлено, що про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.
Таким чином, в матеріалах справи вже наявні докази на обґрунтування обставин, з метою підтвердження яких відповідач просить суд витребувати докази в Державної казначейської служби України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення клопотання відповідача про витребування доказів немає.
Стосовно клопотання відповідача про заміну первісного відповідача у справі на належного - Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, суд вважає, що таке також не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ст.46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Згідно з ч.3 ст.48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.
Згідно зі статтями 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Аналогічні за змістом положення містяться і у пунктах 1-3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.2 вказаного вище Закону та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання рішення суду.
Матеріали справи свідчать, що на виконання постанов Володимирецького районного суду Рівненської області від 06.09.2011 та 27.05.2011 відповідачем здійснено перерахунок пенсії.
У силу вимог положень ст.6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" та п.7 Порядку компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема коштів Пенсійного фонду.
Крім того, позовна заява ОСОБА_1 не містить жодних позовних вимог до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області.
Таким чином, враховуючи зміст позовних вимог та предмету спору, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області є належним відповідачем у даній справі, а отже клопотання про заміну неналежного відповідача є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 48, 80, 236, 241, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотань відповідача про витребування додаткових доказів та про заміну неналежного відповідача - відмовити.
Ухвала окремо не оскаржується та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Н.С. Гудима