Справа № 280/92/21
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 280/92/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року (суддя 1-ї інстанції Стрельнікова Н.В.) у справі №280/92/21 за позовом ОСОБА_1 до Головне управління ДПС у Запорізькій області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, з урахуванням уточнених позовних вимог, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0- 0806 від 27.06.2018, №0-0806 від 24.05.2019, №0-0806 від 16.04.2019, №07-0808 від 30.06.2019, №42687-5907-0808 від 24.05.2019, №42686-5907-0808 від 30.06.2019, №50-5907-0808 від 24.05.2019. №48-5907-0808 від 24.05.2019, №51-5907-0808 від 24.05.2019, № 49-5907-0808 від 24.05.2019, винесені ГУ ДФС у Запорізькій області; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 01.10.2019; № - 0806 від 27.05.2020 та № 0-0806 від 27.05.2020, № 93544067- 5905-0806 від 25.06.2020, № 05-0806 від 25.06.2020 та № 05-0806 від 25.06.2020, винесені ГУ ДПС України в Запорізькій області.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачу на праві приватної власності належать нежитлові споруди: склад та корівник. Дані споруди мають сільськогосподарське призначення. Правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є наявність такої умови як: віднесення будівлі до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000. Сільськогосподарським виробником є фізична або юридична особа, яка здійснює виробництво і самостійну переробку власно-виробленої продукції рослинництва і тваринництва. Факт використання позивачем будівлі корівнику та складу саме у своїй господарській діяльності підтверджується долученою до матеріалів справи актом обстеження комісії Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 29.09.2020, а також копіями технічних паспортів, що додаються. Вважає, що податковий борг у розмірі 29 240,05 грн. нараховано безпідставно, натомість відповідачем протиправно винесло оскаржувані податкові повідомлення рішення. Разом з тим, зазначає, що повідомлення-рішення, зокрема № 42687- 5907-0808 від 24.05.2019, № 42686-5907-0808 від 30.06.2019, № 50-5907-0808 від 24.05.2019, № 48-5907-0808 від 24.05.2019, № 51-5907-0808 від 24.05.2019, № 49-5907- 0808 від 24.05.2019 (щодо сплати земельного податку) не містять інформації щодо граничного строку сплати зобов`язання, попередження про наслідки несплати та граничних строків їх оскарження, а тому винесені з порушенням норм чинного законодавства, також не містять інформацію щодо направлення на дійсну адресу позивача щодо кожного з них, а тому є такими, що піддягають скасуванню.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано доводів позивача щодо строку сплати суми грошового зобовязання. Крім того, позивач вважає, що відповідно до п. «ж» пп. 266.2.2. п.266.2 ст.266 ПК України він звільняється від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки є сільськогосподарським товаровиробником, власником будівлі корівника та складу, використовує нерухомість у власній сільськогосподарській діяльності, отримує дохід від реалізації сільськогосподарської продукції, має у власності земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, договори оренди на які не укладені та сплачує відповідні податки.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи здійснено із застосуванням режиму відеоконференції.

В судовому засіданні представник позивача підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Перевіривши обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС у Запорізькій області відносно повивача ОСОБА_2 винесено повідомлення-рішення №0- 0806 від 27.06.2018, №0-0806 від 24.05.2019, №0-0806 від 16.04.2019, №07-0808 від 30.06.2019, №42687-5907-0808 від 24.05.2019, №42686-5907-0808 від 30.06.2019, №50-5907-0808 від 24.05.2019. №48-5907-0808 від 24.05.2019, №51-5907-0808 від 24.05.2019, № 49-5907-0808 від 24.05.2019,

Головним управлінням ДПС України в Запорізькій області. відносно позивача ОСОБА_2 винесено податкові повідомлення-рішення № від 01.10.2019; № - 0806 від 27.05.2020 та № 0-0806 від 27.05.2020, № 93544067- 5905-0806 від 25.06.2020, № 05-0806 від 25.06.2020 та № 05-0806 від 25.06.2020.

Не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що рішення про нарахування штрафних санкцій прийнято з дотриманням норм ст.ст. 114, 126 ПК України. Щодо податкових повідомлень -рішень № 0-0806 від 27.06.2018, № 0-0806 від 24.05.2019 та № 0-0806 від 16.04.2019 по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність прийняття таких, оскільки доводи позивача про неврахування п. «ж» пп. 266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України та віднесення будівлі до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, спростовані під час розгляду справи. Щодо скасування податкових повідомлень-рішень № 42687-5907-0808 №50-5907-0808 Л48-5907-0808 ,№ 51-5907-0808, № 49-5907-0808 від 24.05.2019 та № 07-0808, М 42686-5907-0808 від 30.06.2019 по земельному податну з фізичних осіб, суд відмовив, оскільки підстави визначені позивачем для їх скасування, як не направлення за адресою проживання є помилковою.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Як свідчать встановлені обставини справи оскаржене податкове повідомлення-рішення від 01.10.2019 № позивачу нараховано штрафні санкції у розмірі 529.09грн за несвоєчасну сплату самостійно узгоджених податкових зобов`язань. Податкові зобов`язання за граничним терміном сплати 31.07.2016 були сплачені ОСОБА_1 28.07.2017.

Позивач не погоджуючи з таким, зазначає про прийняття рішення поза межами граничного строку визначеного ПК України.

Відповідно до ст. 114 ПК України, в редакції на час прийняття оскарженого рішення, граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, вказана норма передбачає нарахування штрафних санкцій у разі не сплати узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, а відсоткова сума штрафу залежить від днів затримки та від суми що погашена. В даному випадку затримка сплати відбулась більше 30 календарних днів.

Оскільки позивачем узгоджені суми грошового зобов`язання сплачені із порушенням строків, визначених ПК України, контролюючим органом обґрунтовано застосовано штраф.

Розмір та сума штрафу, застосовані цими податковим повідомленням-рішенням, не є спірними під час апеляційного перегляду справи.

Щодо податкових повідомлень-рішень № 0-0806 від 27.06.2018, № 0-0806 від 24.05.2019 та № 0-0806 від 16.04.2019 по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Не є спірним питанням, що позивач є власником нерухомого майна: склад та корівник.

Позивач оскаржуючи такі рішення вказує, що такі об`єкти нерухомості не є об`єктами оподаткування п. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Згідно з п. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, в редакції до 01.03.2019р., не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Згідно з п. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, в редакції з 01.03.2019р., не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне під земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - Класифікатор, ДК БС), та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до статті 4 Закону України Про особисте селянське господарство від 15.05.2003 №742-ІV та Порядку обліку особистих селянських господарств сільськими, селищними та міськими радами, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14.04.2017р №572, органами місцевого самоврядування здійснюється подворовий облік особистих селянських господарств.

Відповідно до листів Тернівської сільської ради від 09.04.2039 та 26.08.2020 ОСОБА_1 не входить до списку осіб, шо проводять самообробіток земельного паю, а отже не здійснює самостійне виробництво сільськогосподарської продукції.

Також судом встановлено, що позивачем не надано до суду документів які підтверджують віднесення належних йому на праві власності будівель до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, як того вимагає п. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ та в ході розгляду справи судом також не встановлено таких фактів.

Таким чином, доказів того, що позивач використовує нерухомість у здійсненні власної сільськогосподарської діяльності, що також є обов`язковою умовою звільнення об`єктів даної категорії нерухомості від оподаткування, відсутні.

Той факт, що позивач є засновником юридичної особи, яка можливо здійснює сільгоспдіяльність, не дає підстав вважати саме платника податків фізичну особу ОСОБА_1 сільськогосподарським товаровиробником.

Також судом вірно відхилені докази позивача - акт обстеження комісії Тернівської сільської ради від 29.09.2020 у якому зазначено, що ОСОБА_1 використовує будівлі для зберігання зерна та вирощування сільгосптварин, з урахуванням дати обстеження, та відсутність у акті вказівки на певну продукцію та в яких обсягах було вирощено позивачем, на яких земельних ділянках та відповідно з яких підстав комісія сільської ради дійшла висновку, що продукція, яка зберігається в приміщеннях платника належить саме позивачу, які види сільськогосподарських тварин вирощуються позивачем та їх кількість.

Крім того, такий акт суперечить інформації того ж органу, що позивач не входить до списку осіб, шо проводять самообробіток земельного паю, а отже не здійснює самостійне виробництво сільськогосподарської продукції.

Щодо доводів позивача про відсутність розрахунків до оскаржених рішень, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно поданих доказів податкові повідомлення-рішення та розрахунки направлені позивачу поштою та отримані 27.06.2019, 02.08.2019.

Доказів того, що позивач не отримав розрахунки та з цих звертався до податкового органу, відсутні.

Крім того, підстав для скасування оскаржених рішень, з підстав невірного розрахунку, позивачем заявлені не були, а отже і не були предметом дослідження судом.

Щодо податкових повідомлень-рішень № 42687-5907-0808 №50-5907-0808 Л48-5907-0808 ,№ 51-5907-0808, № 49-5907-0808 від 24.05.2019 та № 07-0808, М 42686-5907-0808 від 30.06.2019 по земельному податну з фізичних осіб

Судом встановлено, що у власності ОСОБА_1 перебуває три земельні ділянки:

по АДРЕСА_1 у розмірі 23,1349 га(земельна частка-пай);

по АДРЕСА_2 у розмірі 0.018 га;

по АДРЕСА_3 у розмірі 0,012807 га.

Позивач зазначені обставини не спростовує.

Пунктом 286.5. ст. 286 ПКУ встановлено, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

За зазначені вище земельні ділянки за період 2017-2019 роки здійснено нарахування земельного податку (згідно розрахунків що надаються до відповіді на відзив по кожній зазначеній вище земельній ділянці по рокам).

Таким чином, позивачу, як громадянину, було визначено суми плати за землю за 2017-2019 роки згідно податкових повідомлень-рішень:

№ 42687-5907-0808 від 24.05.2019 у розмірі 1773,48 грн.;

№50-5907-0808 від 24.05.2019 у розмірі 591,16 грн.;

№ 48-5907-0808 від 24.05.2019 у розмірі 139,40 грн.;

№ 51-5907-0808 від 24.05.2019 у розмірі 886,74 грн.;

№ 49-5907-0808 від 24.05.2019 у розмірі 209,15 грн.;

№ 42686-5907-0808 від 30.06.2019 у розмірі 418,30 грн.;

№ 07-0808 від 30.06.2019 у розмірі 5780,02 грн.

Податкові повідомлення-рішення по платі за землю були надіслані одним листом на адресу позову та отримані ним 02.08.2019.

Згідно пункту 287.5 ст. 287 ПКУ податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Доводи позивача про не направлення за адресою його реєстрації, суд першої інстанції відхилив, оскільки доказів про зміну податкової адреси позивачем, у встановленому законодавством порядку не надано. Такі висновки не спростовані і в суді апеляційної інстанції.

Крім того, така обставина, як направлення рішення не за адресою реєстрації, не впливає на правомірність їх прийняття, а лише може впливати на строки сплати нарахованих грошових зобов`язань.

З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі №280/92/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 12 жовтня 2021 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак