Справа № 560/10914/21
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

18 жовтня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.06.2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 01.06.1991 по 01.02.1992 (8 місяців) в МП "Універсам", з 01.02.1992 по 15.12.2002 (10 років 10 місяців) в МП "Пономарьов і К", з 20.08.2003 по 20.08.2004 (1 рік) в ГУП "Аеропорт Якутськ", з 14.09.2004 по 30.11.2004 в Республіканській загальноосвітній спеціалізованій школі, з 01.12.2004 по 01.02.2006 в ПП ОСОБА_2 , з 06.02.2006 по 31.07.2006 в Уряді Республіка Саха, з 01.08.2006 по 14.08.2006 в ТОВ ЖКХ "Автодороожний" та призначити пенсію за віком з 08.06.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12 березня 2021 року йому виповнилось 60 років, у зв`язку з чим 08.06.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за призначенням пенсії за віком.

Вказує, що листом від 08.07.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило, що рішенням від 14.06.2021 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність 28 років страхового стажу.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 30 серпня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

23 вересня 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує щодо задоволення адміністративного позову та зазначає, що згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж ОСОБА_1 - 26 років 8 місяців 6 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 14.06.2021 № 11 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, про що позивача повідомлено листом № 2200-0304- 8/34868 від 08.07.2021.

Крім того, у відзиві на позов відповідач вказав про необхідність розгляду даної справи з викликом сторін.

Суд зазначає, що частинами п`ятою - шостою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Таким чином, зважаючи на те, що дана справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 КАС України, відсутня необхідність призначати розгляд справи у судовому засіданні. Тому, клопотання відповідача до задоволення не підлягає.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 08.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003.

До заяви про призначення пенсії позивачем надано трудову книжку від 04.06.1979 серії НОМЕР_1 .

До страхового стажу позивача не зараховані періоди: з 01.06.1991 по 01.02.1992, оскільки в трудовій книжці відтиск печатки про звільнення не читається; з 01.02.1992 по 15.12.2002, оскільки в записах трудової книжки не зазначений номер наказу про звільнення; роботи в Російській Федерації з 20.08.2003 по 20.08.2004, оскільки в записах трудової книжки відсутні номери наказів про прийняття та звільнення з роботи. Крім того, відсутні дані про сплату страхових внесків з 01.01.2004 до Пенсійного фонду Російської Федерації; роботи в Російській Федерації з 14.09.2004 по 30.11.2004, з 01.12.2004 по 01.02.2006, з 06.02.2006 по 31.07.2006, з 01.08.2006 по 14.08.2006, оскільки відсутня довідка про заробітну плату та інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації, з 02.10.2008 по 05.11.2008 та з 02.03.2009 по 31.03.2009, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 14.06.2021 № 11 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, про що позивача повідомлено листом № 2200-0304-8/34868 від 08.07.2021.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 9 Закону №1058, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 вказаної статті Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У свою чергу, відповідно до статті 56 Закону №1788, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 62 Закону №1788 та частиною першої статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з матеріалами справи позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому до страхового стажу позивача не враховані періоди роботи з 01.06.1991 по 01.02.1992, оскільки в трудовій книжці відтиск печатки про звільнення не читається; з 01.02.1992 по 15.12.2002, оскільки в записах трудової книжки не зазначений номер наказу про звільнення; роботи в Російській Федерації з 20.08.2003 по 20.08.2004, оскільки в записах трудової книжки відсутні номери наказів про прийняття та звільнення з роботи. Крім того, відсутні дані про сплату страхових внесків з 01.01.2004 до Пенсійного фонду Російської Федерації; роботи в Російській Федерації з 14.09.2004 по 30.11.2004, з 01.12.2004 по 01.02.2006, з 06.02.2006 по 31.07.2006, з 01.08.2006 по 14.08.2006, оскільки відсутня довідка про заробітну плату та інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації, з 02.10.2008 по 05.11.2008 та з 02.03.2009 по 31.03.2009, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача містить записи про роботу позивача з 01.06.1991 по 01.02.1992 в МП "Універсам", з 01.02.1992 по 15.12.2002 в МП "Пономарьов і К", з 20.08.2003 по 20.08.2004 в ГУП "Аеропорт Якутськ", з 14.09.2004 по 30.11.2004 в Республіканській загальноосвітній спеціалізованій школі, з 01.12.2004 по 01.02.2006 в ПП ОСОБА_2 , з 06.02.2006 по 31.07.2006 в Уряді Республіка Саха, з 01.08.2006 по 14.08.2006 в ТОВ ЖКХ "Автодороожний".

Крім того, суд також зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання про призначення пенсії.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Крім того, суд при зарахуванні до стажу позивача періодів роботи на підприємствах, які належить до юрисдикції Російської Федерації та знаходиться на її території, враховує, що відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Трудовий стаж, набутий громадянами на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час набуття чинності цією Угодою зараховується для встановлення права на пенсію, в тому числі на пільгових умовах та за вислугу років.

Крім цього, суд звертає увагу відповідача на те, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачу надати інформацію щодо двох свідків, тощо.

Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відповідно до Порядку №22-1 органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі.

Порядком № 22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій у тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Такий підхід узгоджується із нормою ч. 1 ст. 3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема і Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України (№ 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач отримавши від позивача заяву та відповідні документи для призначення пенсії не виконав покладеного на нього обов`язку щодо самостійного витребування документів необхідних для перевірки трудового стажу, проведення перевірки, зустрічної перевірки для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачу надати інформацію щодо двох свідків, що об`єктивно підтверджується відсутністю будь яких доказів вжиття вказаних заходів відповідачем, оскільки ні матеріали адміністративної справи, ні матеріали пенсійної справи також не містять зазначених доказів.

Таким чином, відповідачем належним чином не виконано покладеного обов`язку та не надано позивачу допомогу, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати, або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій у тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає, що в результаті призвело до прийняття відповідачем оскаржуваного рішення від 14.06.2021 № 11 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з урахуванням висновків викладених вище, позивач довів позовні вимоги, а відповідач не обґрунтував правомірність дій щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком, що підтверджено доказами, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 14 червня 2021 року № 11 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01 червня 1991 року по 01 лютого 1992 року в МП "Універсам", з 01 лютого 1992 року по 15 грудня 2002 року в МП "Пономарьов і К", з 20 серпня 2003 року по 20 серпня 2004 року в ГУП "Аеропорт Якутськ", з 14 вересня 2004 року по 30 листопада 2004 року в Республіканській загальноосвітній спеціалізованій школі, з 01 грудня 2004 року по 01 лютого 2006 року в ПП ОСОБА_2 , з 06 лютого 2006 року по 31 липня 2006 року в Уряді Республіка Саха, з 01 серпня 2006 року по 14 серпня 2006 року в ТОВ ЖКХ "Автодороожний" та призначити пенсію за віком з 08 червня 2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя П.І. Салюк