Справа № 400/5552/21
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2021 р. № 400/5552/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

про:визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними бездіяльність, щодо не здійснення повного розрахунку з позивачем при звільненні з військової служби в частині невиплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ;

- зобов`язання здійснити дії щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби відповідно до ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при звільненні з військової служби відповідно до Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №225 від 27.10.2020 року та виключення позивача із списків особового складу військової частини і всіх видів забезпечення, було виплачено лише одноразову грошову допомогу при звільнення за кожний рік служби за 3 останніх роки , тобто за період служби в Збройних Силах України. Позивач звертався до відповідача із заявою про проведення виплати одноразової грошової допомоги з урахуванням попередньої вислуги років, але відповідач відповіді не надав.

Відповідач направив відзив на позов, в якому проти вимог заявленого позову заперечував. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що одноразова грошова допомога при звільнені була нарахована та виплачена позивачу в повному обсязі, які зазначені в Наказі №225 від 27.10.2020 року. Просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 19.07.2021 року суд відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

08.10.2021 року від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 29.09.2017 року по 27.10.2020 рік.

Наказом командувача Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.10.2020 року №225 позивача звільнено з військової служби відповідно до п.2 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за п. «а» (у звязку із закінченням строку контракту).

Наказом від 27.10.2020 року №225 позивача виключено із списків особового складу військової частини і всіх видів забезпечення та направлений на військовий облік до Первомайського об`єднаного міського військового комісаріату Миколаївської області та наказано виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 91 % від посадового окладу з 01.10.2020 року, здійснити виплату надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, компенсацію за додаткову відпустку за 2018-2020 року, одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби, компенсацію за 05 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 13012,27 грн.

При звільненні позивача з військової служби вихідна допомога виплачена в розмірі 18 706,25 грн. про що в позовній заяві зазначає сам позивач.

26.04.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби відповідно до наказу МОУ від 07.06.2018 року №260, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби.

За результатами розгляду заяви позивача відповідачем надано відповідь від 04.05.2021 року №24/5/524, в якій відповідач зазначив, що Військової частиною в повному розмірі здійснено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні за останній період служби у ЗСУ.

Позивач вважає, що дії відповідача є протиправними, тому для захисту своїх прав та інтересів звернувся з позовом до суду.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд виходячи з наступного.
Частиною 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про соціальний і правовий: захист військовослужбовців та членів їх сімей» та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Конституційний Суд України у рішенні від 17 березня 2004 року №7-рп/2004 вказав, що визначений законами України відповідно до положень статті 17 Конституції України комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, зумовлений не їх непрацездатністю або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, певним обмеженням конституційних прав і свобод, у тому числі і права заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сім`ї рівня життя, вищого за прожитковий мінімум. Тобто соціальні гарантії військовослужбовців та працівників правоохоронних органів випливають з характеру покладених на них службових обов`язків у зв`язку з виконанням ними державних функцій.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Вислуга років обчислюється відповідно до Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого постановою КМУ від 17.07.1992 року №393 (далі Порядок №393).

Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі - Постанова №393) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації. Державній спеціальній службі транспорту.

Згідно з п.п. "а" п. 3 Постанови №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяця: час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. В період з 2014 по 2020 рік брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що підтверджується відповідними довідками (додаток 8).

Відповідно до п. 10 Постанови №393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Наказом Міністерства оборони України № 260 від 26.06.2018 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Відповідно до п. 2 розділу XXXII Порядку №260, у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Іншого періоду (в т.ч. "пільгового", будь-якого іншого) для врахування при нарахуванні та виплаті вищезгаданих виплат чинним законодавством не встановлено.

У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Матеріалами справи встановлено, що позивач, у період з 18.04.2003 року по 08.04.2009 рік проходив службу в органах внутрішніх справ а саме, відповідно до Наказу №35 о/с від 18.04.2003 року прийнятий на службу до УМВС України в Кіровоградській області.

Наказом УМВС від 08.04.2009 року №148 звільнений з органів внутрішніх справ згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за п.63 «є» за порушення дисципліни.

Відповідно до довідки УМВС України в Кіровоградській області Управління державної автомобільної інспекції від 28.01.2021 року №3 при звільненні позивачу не нараховувалась і не виплачувалась одноразову грошова допомога.

Положеннями пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07 листопада 2007 року №1294 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Ключовим питання у розгляді цієї справи є право особи на зарахування періоду попередньої служби, з якої особа була звільнена та під час звільнення не набула права на нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, при повторному звільненні військовослужбовця з військової служби при проведенні розрахунку при звільненні та виплати вихідної допомоги (одноразової грошової допомоги при звільненні ) на зарахування для обчислення вихідної допомоги періоду на попередній службі незалежно від органу в якому проходила служба.

Стаття 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Тобто у випадку, якщо при попередньому звільненні особа не набула право на виплату одноразової грошової допомоги, попередня вислуга років має враховуватись при обрахунку розміру одноразової грошової допомоги.

При цьому Закон не передбачає жодних застережень щодо наявності вислуги за службу в одному відомстві.

Відповідно до пункту 10 вказаного Порядку №393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

- які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським і особам рядового і начальницького складу:

- які звільняються із служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням ними умов контракту, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога не виплачується;

- які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

З аналізу статті 15 Закону №2011 та пункту 10 Порядку №393 слідує, право на отримання одноразової грошової допомоги особи набувають у випадках та умовах визначених у цих нормативно-правових актах.

Натомість, законом не передбачене право військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги у разі звільнення за п.63 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, тобто за порушення дисципліни.

Суд зазначає, що підстава звільнення за п.63 «є», тобто за порушення дисципліни, загалом відповідає службовій невідповідності, оскільки стаття 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пунктом 10 Порядку №393 чітко встановлено, що військовослужбовці, поліцейські і особи рядового і начальницького складу, які звільняються із служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням ними умов контракту, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога не виплачується.

Тобто, встановлений вичерпний перелік умов за якими особа набуває право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку відмову в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати у справі 400/5552/21 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. С. Брагар