Справа № 645/3837/21
Суддя: Шарко О. П.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/3837/21
Провадження № 2-а/645/81/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді - Шарка О.П., секретаря судових засідань - Христенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ВПП АР Крим та м. Севастополь лейтенанта поліції Короткова Євгена Вікторовича, третя особа - Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністратвним позовом до ВПП АР Крим та м. Севастополь лейтенанта поліції Короткова Євгена Вікторовича, третя особа - Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить суд скасувати постанову серія серія ДП18 №862114 від 01 червня 2021 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП винесену інспектором взводу ВПП АР Крим та м. Севастополь лейтенантом поліції Коротковим Євгеном Вікторовичем відносно ОСОБА_1 .

В обгрунтування позову зазначив, що 01.06.2021 року інспектором взводу ВПП АР Крим та м. Севастополь, лейтенантом поліції Коротковим Євгеном Вікторовичем - була винесена та вручена позивачу постанова серії ДП18 №862114 в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої позивач 01.06.2021 року о 12 год. 47 хв. керуючи автомобілем «Фольцваген транспортер» державний номер НОМЕР_1 , на трасі м-18, 502 км, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 "контроль" та здійснив проїзд без зупинки, а також не мав при собі посвідчення водія, чим порушив п.п. 8.4 "в" та п.п 2.1 "А" ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 122, та ч.1 ст.126 КУпАП. Позивач вважає, що зазначена постанова винесена з порушеннями, є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав. Після зупинки, інспектор поліції заявив що позивач порушив правила дорожнього руху, а саме - п.п.8.4."в" Правил дорожнього руху, що начебто підтверджується записом з приватного відеореєстратора в патрульному автомобілі, який стояв в попутному напрямку відповідно його руху. Із зазначеними доводами інспектора позивач не погодився, оскільки жодного знаку "контроль" який розміщено відповідно до п.п.8.4 ПДР не було, що підтверджується відеозаписом, встановлений з порушенням п.8.2 ПДР та п.10.1.3. ДСТУ 4100:2014. Крім того, ознайомившись з наданим інспектором поліції Коротковим Є.В. записом його порушення ПДР, він побачив лише автомобіль, який віддалено схожий на його авто, що проїжджає біля патрульного авто в якому знаходився реєстратор поліції, і на зазначеному відеопроміжку взагалі неможливо встановити, які саме стоять дорожні знаки, неможливо було побачити чи хто є водієм транспортного засобу, або навіть державний номер. Позивач пояснив поліцейському, що не порушував, а на наданому відео з поліцейського реєстратора - авто, віддалено схоже на його, і під час руху - ним було виконані усі правила дорожнього руху, а знак "контроль" встановлено всупереч п.8.2, та 8.2-1 ПДР, та п.10.1.3. ДСТУ 4100:2014 - однак лейтинант поліції Коротков Є. В. з цим був не згоден і наполягав на порушенні. Незважаючи на його доводи та посилання на діюче законодавство України, інспектор на свій розсуд вирішив що в його діях вбачається адміністративне правопорушення, і, на думку позивача, незаконно вимагав пред`явлення документів, не довівши законність причини моєї зупинки згідно п. З ст.35 ЗУ "Про національну поліцію".

Ухвалою судді від 22.06.2021 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано у відповідача відеофіксацію порушення, за яке позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності.

У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву про підтримання позовних вимог, справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, в матеріалах справи є дані про належне його повідомлення, відзив на позовну заяву до суду не надіслав також не надіслав відеофіксацію порушення, за яке позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Справа розглядається у відповідності до ч.3 ст. 194 КАС України, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З матеріалів справи, вбачається, що 01.06.2021 року інспектором взводу ВПП АР Крим та м. Севастополь, лейтенантом поліції Коротковим Євгеном Вікторовичем - була винесена постанова серії ДП18 №862114 в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої Ковальов Євген Вікторович 01.06.2021 року о 12 год. 47 хв. керуючи автомобілем «Фольцваген транспортер» державний номер НОМЕР_1 , на трасі м-18, 502 км, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 "контроль" та здійснив проїзд без зупинки, а також не мав при собі посвідчення водія, чим порушив п.п. 8.4 "в" та п.п 2.1 "А" ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 122, та ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Це означає, що ч.2 ст. 77 КАС України встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Крім того, ч. 3 ст. 79 КАС України зобов`язує відповідача надати всі наявні у нього докази разом із поданням відзиву, тим більше, що такі вимоги (про надання документів) вказані в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, а тому, в даному випадку, суд відповідно до ч. 5 ст. 77, ч.3 ст. 205, ст. 286 КАС України безумовно зобов`язаний розглянути справу на підставі тих доказів, які надані суду сторонами.

Крім того, інспектором патрульної поліції при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не були зібрані належні та допустимі докази, які б могли підтвердити факт порушення позивачем правил дорожнього руху та невідповідність його пояснень дійсним обставинам справи.

Оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, в розділі постанови, який передбачає можливість вказівки на докази, на підставі яких прийнято рішення («До постанови додаються»), відсутні будь-які записи про дослідження інспектором будь-яких доказів по справі.

Зі змісту п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14 слідує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності буде відповідати вимогам ст. 283 КУпАП тоді, коли в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, ст. ст.278,279 КУпАП, тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та є підставою для скасування оскаржуваної постанови інспектора поліції.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, є недоведеним.

Відповідачем в супереч вказаному вище на спростування пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було вказано в постанові жодних достатніх, належних та допустимих доказів, а тому така постанова не може вважатись обґрунтованою.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що постанова серія ДП18 №862114 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення від 01.06.2021 року про накладення адміністративного стягнення на позивача не відповідає вимогам закону та не підтверджує наявність адміністративного правопорушення, винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування оскаржуваної постанови підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про визнання постанови незаконної, суд зазначає наступне.

В силу ч. 1 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

У свою чергу, особа, що притягнута до адміністративної відповідальності, наділена правом оскарження зазначеної постанови.

Згідно з частиною другою статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При цьому, належним та достатнім способом захисту прав позивача у даному випадку є скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст. ст. 4, 8, 11, 94, 99, 159, 160-163, 171-2, 246 КАС України, ст.ст.121, 122,126, 247, 251, 254, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ВПП АР Крим та м. Севастополь лейтенанта поліції Короткова Євгена Вікторовича, третя особа - Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- задовольнити частково.

Скасувати постанову серія ДП18 №862114 від 01 червня 2021 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП винесену інспектором взводу ВПП АР Крим та м. Севастополь лейтенантом поліції Коротковим Євгеном Вікторовичем відносно ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя: