Справа № 498/320/21
Суддя: Чернецька Н. С.
Дата ухвалення: 2021-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №498/320/21
Провадження по справі №2-а/498/2/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року смт. Велика Михайлівка Одеської області

Великомихайлівський районий суд Одеської області в складі: головуючої судді Чернецької Н.С., за участю секретаря судового засідання - Гонтаренко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати дії інспектора 1 бат. 4 роти УПП в Херсонській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Іваніцького Ігоря Вікторовича протиправними та скасувати постанову серії ЕАН № 4113855 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.В обґрунтування позову посилається на те, що 24 квітня 2021 року інспектором 1 бат. 4 роти УПП в Херсонській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Іваніцьким Ігорем Вікторовичем відносно неї винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4113855. Відповідно до винесеної постанови він визнаний виним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме керуючи ТЗ по дорозі, яка має дві смуги в одному напрямку, здійснив виїзд на зустрічний рух смуги для виїзду в бік дороги. Йому постановлено в обов`язок сплатити грошовий штраф у розмірі 510,00 грн. Доказом, що підтверджує дані обставини є постанова по справі про адміністративне правопорушення, другий екземпляр якої додається. Постанова є протиправною та підлягає скасуванню виходячи з наступного: 24 квітня 2021 року після 11:00 год. він прямував по автодорозі Одеса- Мелітополь, яка в м. Олешки проходить по вул. Гвардейській і має дві смуги в одному напрямку. З метою усунення технічної поломки в автомобілі, він звернув з траси Одеса- Мелітополь на вул. Крилова, де і був зупинений патрулем патрульної поліції об 11:18 год. Відповідач стверджував, що він здійснив виїзд на зустрічний рух смуги для виїзду в бік дороги. На дане твердження поліцейського він відповів, що ним не здійснювався виїзд на зустрічний рух смуги для виїзду в бік дороги. На дані пояснення відповідач не зреагував та наказав надати документи водія. Він твердо вказав поліцейському, що його дії незаконні, але надав всі необхідні документи. Після чого в машині відповідача на нього була складена постанова про адміністративне порушення. Таким чином було складено постанову, факти викладені в якій не відповідають дійсності. В постанові зазначено, що він порушив п.11.4 ПДР, а саме на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги. Але він не виїзжав на зустрічну смугу траси Одеса- Мелітополь. Хочу зазначити, що відповідач при винесені постанови не керувався жодним допустимим доказом, який би підтверджував його вину. Йому було показане відео, на якому він рухався по трасі Одеса Мелітополь і звернув з неї направо на вул. Крилова, що думку відповідача було порушенням правил дорожнього руху. Але при цьому він не виїзжав на зустрічний рух смуги для виїзду в бік дороги. При повороті на вул. Крилова не було ніяких забороняючи для цього знаків. Він отримав постанову та вирушив далі в дорогу. Крім того, зазначає, що факт здійснення ним адміністративного правопорушення зафіксовано лише оформленням матеріалів про адміністративне правопорушення, натомість сам факт вчинення адміністративного правопорушення вказаного в постанові зафіксований не був.

В судове засідання позивач не з`явився та надав заяву, через канцелярію суду в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився хоча своєчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в матеріалах справи наявний відзив на адміністративний позов про скасування постанови ЕАН № 4113855 від 24.04.2021 року , згідного якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на те що вони вважаєть вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне: 24.04. 2021 року відповідачем було виявлено автомобіль Toyota Avensis, днз НОМЕР_1 , під керуванням позивача, який рухаючись по автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь Новоазовськ 230 км. на дорозі з двостороннім рухом, які має дві смуги для руху в одному напрямку, здійснив виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги, чим порушив п. 11.4 Правил дорожнього руху. В подальшому його попросили пред`явити відповідні документи на т/з як того вимагає ст. 16 Закону України « Про дорожній рух» та п.2.4 ПДР. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення яке передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕАН № 4113855 від 24.04.2021 року та надано позивачеві для ознайомлення. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 510,00 грн., шляхом винесення постанови. Згідно п. 11.4 Правил дорожнього руху України: на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги. Факт вчинення правопорушення позивачем та спілкування позивача з поліцейським зафіксоване на відео файлах IMG_6443, IMG_6484, , , ,. На відеозаписі IMG_6484зафіксовано, як саме організовано рух на тій ділянці дороги, на яку повернув позивач, а саме зафіксовано те, що та ділянка дороги на яку виїхав позивач ( яка являлась для позивача зустрічною смугою руху) має лише один напрямок для руху. Дії позивача, який фактично рухався по призначеному для зустрічного руху боку дороги, у разі наявності іншого транспорту, який рухався позивачу назустріч з високим відсотком імовірності призвели б до ДТП. Доводи позивача про те, що він не скоював правопорушення та при винесенні постанови поліцейські не керувались жодними доказами спростовуються наданими відеозаписами та є суб`активною думкою позивача з метою уникнути адміністративної відповідальності. На наданих відео файлах зафіксовано, як поліцейські демонструють позивачу відео файл на якому зафіксовано факт вчинення правопорушення позивачем, а потім, роз`яснюють у чому саме полягало порушення, та як правильно мав діяти позивач у ситуації, що склалась. В ході спілкування позивач не заперечував факту вчинення правопорушення, та повідомив, що « він нікому не заважав, та поліцейські могли б його відпустити і без штрафу, обмежившись попередженням в порядку ст. 22 КУпАП». Аналізуючи положення чинного законодавства можливо зробити висновок, що у даному випадку поліцейський не зміг застосувати до позивача такий вид стягнення, як попередження в порядку ст. 22 КУпАП, оскільки попередження є основним видом адміністративного стягнення, а застосування положень ст. 22 КУпАП є правом органу ( посадової особи), уповноваженої вирішувати справу. Крім того, зазначили, що виходячи зі ст. 8 ЗУ « Про національну поліцію» - поліція діє виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Отже оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до ст. 252 КУпАП відповідачем була винесена постанова про накладення стягнення на позивача. Дана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою. Під час винесення постанови, позивач був ознайомлений зі своїми правами, фактом правопорушення, а саме п. 11.4 ПДР за що передбачене відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Розглянувши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Інспектор роти управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Іваніцький Ігор Вікторович, є суб`єктом владних повноважень, як посадова особа органу державної влади, яка наділена владними управлінськими функціями і на підставі статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), як працівник органів і підрозділів Національної поліції України, що має спеціальне звання, має право розглядати справи і накладати адміністративні стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП.

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою відповідача серії ЕАН № 4113855 від 24 квітня 2021 року позивача ОСОБА_1 було визнано таким, що скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, і до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

На підтвердження правомірності дій відповідача направлено до суду диск з відеозаписом.

Водночас наданий відеозапис містить відеофайл, дослідження якого не дає підстав дійти висновку що зображений на ньому автомобіль під час руху належить саме ОСОБА_1 .

Тобто, з наданого відеозапису не вбачається факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КпАП України.

Крім того суд, звертає увагу на те, що відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення правил дорожнього руху, є належним доказом, якщо в постанові є посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Згідно з приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

При цьому, оскаржувана постанова не містить посилання на технічний запис, за допомогою якого здійснено відеозапис, що спростовує доводи про дотримання відповідачем встановлених частиною третьою статті 283 КУпАП вимог до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Така правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а, адміністративне провадження №К/9901/33555/18.

Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року у справі №524/1113/17, адміністративне провадження №К/9901/29412/18.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, будь-яких інших доказів, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, крім диску з відеозаписом, відповідачем в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, до суду не було надано.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю, у зв`язку з чим, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4113855 від 24.04.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.С. Чернецька