Справа № 440/5664/21
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/5664/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Гринько М.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Васька В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Карлівського міського голови Світлика Петра Михайловича, Карлівської міської ради Полтавської області, виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

01 червня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач; ОСОБА_1 ) до Карлівського міського голови Світлика Петра Михайловича, Карлівської міської ради Полтавської області, виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області, у якій позивач просить: визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови №192 від 17 травня 2021 року "Про звільнення ОСОБА_1 "; зобов`язати відповідача Карлівського міського голову поновити ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного відділу Карлівської міської ради Полтавської області з 18 травня 2021 року; стягнути з відповідача виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 розмір середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу з 18 травня 2021 року по день поновлення на роботі; стягнути з відповідача виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.; стягнути з відповідача виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за один день затримки розрахунку виплати всіх сум при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач була переведена на посаду начальника юридичного відділу Карлівської міської ради, маючи понад 20 років спеціального стажу служби в органах місцевого самоврядування. 29.01.2021 позивачу вручено повідомлення про вивільнення, проте, всупереч вимог статей 40, 49-2 Кодексу законів про працю України та частини 3 статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» не було запропоновано жодної вакантної посади (рівнозначної чи нижчої посади) у виконавчому комітеті Карлівської міської ради, натомість протиправно видано розпорядження №192 від 17.05.2021 про звільнення ОСОБА_1 . Вказує, що виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради всупереч вимогам Кодексу законів про працю України проведено повний розрахунок з позивачем 18.05.2021, тобто на наступний день після її звільнення, у зв`язку з чим позивач має право на отримання на підставі статей 116, 117 Кодексу законів про працю України середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/5664/21, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано докази та встановлено строк для їх надання до суду.

29 червня 2021 року до суду надійшов відзив Карлівської міської ради Полтавської області на позовну заяву /а.с. 51-58/, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні у задоволенні позову, посилаючись на те, що 18.12.2020 на другому засіданні першої сесії Карлівської міської ради Полтавської області прийнято рішення про скорочення штату та чисельності працівників апарату Карлівської міської ради 25 посад, 25 одиниць. За цим рішенням під скорочення потрапили всі працівники апарату Карлівської міської ради, в тому числі ОСОБА_1 , окрім виборних посад, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». За два місяця до фактичного вивільнення 29.01.2021 ОСОБА_1 повідомлено про вивільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників у Карлівській міській раді. Вказує, що у Карлівської міської ради Полтавської області та її голови були відсутні правові підстави для переведення позивача на посаду виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області, яка є окремою юридичною особою, а також не було можливості запропонувати посаду у Карлівській міській раді Полтавської області, оскільки всі посади у цій юридичній особі були скорочені. Зазначає, що платіжне доручення №424 складено 17.05.2021, а тому вважає, що розрахунок з позивачем при її звільненні здійснено вчасно. Вказує, що позивачем не доведено заподіяння ОСОБА_1 відповідачами моральної шкоди.

29 червня 2021 року до суду надійшов відзив виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області на позовну заяву /а.с. 82-87/, у якому представник виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області просить відхилити позов у повному обсязі, посилаючись на те, що 18.12.2020 на другому засіданні першої сесії Карлівської міської ради Полтавської області прийнято рішення про скорочення штату та чисельності працівників апарату Карлівської міської ради 25 посад, 25 одиниць. За цим рішенням під скорочення потрапили всі працівники апарату Карлівської міської ради, в тому числі ОСОБА_1 , окрім виборних посад, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». За два місяця до фактичного вивільнення 29.01.2021 ОСОБА_1 повідомлено про вивільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників у Карлівській міській раді. Вказує, що у Карлівської міської ради Полтавської області та її голови були відсутні правові підстави для переведення позивача на посаду виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області, яка є окремою юридичною особою та не є правонаступником Карлівської міської ради, а також не було можливості запропонувати посаду у Карлівській міській раді Полтавської області, оскільки всі посади у цій юридичній особі були скорочені. Зазначає, що платіжне доручення №424 виписано 17.05.2021, а тому вважає, що розрахунок з позивачем при її звільненні здійснено вчасно. Вказує, що позивачем не доведено заподіяння ОСОБА_1 відповідачами моральної шкоди.

Ухвалами суду від 12 серпня 2021 року витребувано докази від Карлівської міської ради Полтавської області, продовжено строк підготовчого провадження у справі №440/5664/21 на тридцять календарних днів, оголошено перерву в підготовчому засіданні до 09:30 27 серпня 2021 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10:30 16 вересня 2021 року.

14 вересня 2021 року до суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою позивача /а.с. 192/.

Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року клопотання позивача про відкладення розгляду справи задоволено та розгляд справи відкладено до 12:00 05 жовтня 2021 року.

24 вересня 2021 року до суду надійшло клопотання представника виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області про зупинення провадження у справі №440/5664/21 на час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000499 та скасування незаконного запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно зміни керівника Карлівської міської ради /а.с. 197-200/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у задоволенні клопотання представника виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області про зупинення провадження у справі № 440/5664/21 - відмовлено.

Позивач у судовому засіданні 05 жовтня 2021 року підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Карлівської міської ради Полтавської області у судовому засіданні 05 жовтня 2021 року проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач Карлівський міський голова Світлик Петр Михайлович та представник виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області у судове засідання 05 жовтня 2021 року повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України /а.с. 202, 203/.

У матеріалах справи наявна заява Карлівського міського голови Світлика Петра Михайловича та представника виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області Світлика Петра Михайловича про розгляд справи без участі представника виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області та Карлівського міського голови Світлика Петра Михайловича /а.с. 111-112/.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 2 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Зважаючи на вищевикладене, суд вирішив розглядати справу за відсутності відповідача Карлівського міського голови Світлика Петра Михайловича та представника виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

Згідно з трудовою книжкою ОСОБА_1 остання 11.09.2018 була призначена на посаду начальника юридичного відділу апарату Карлівської міської ради на час відсутності основного працівника, як така, що успішно пройшла конкурсний відбір, 11.09.2018 ОСОБА_1 присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування 6 категорії та 11.09.2018 позивач прийняла Присягу посадової особи місцевого самоврядування, 04.03.2020 ОСОБА_1 переведена на посаду начальника відділу земельних ресурсів на підставі розпорядження Карлівського міського голови №58 від 28.02.2020 /а.с. 175/ (запис № 32), 20.10.2020 ОСОБА_1 переведена по посаду начальника юридичного відділу на підставі розпорядження Карлівського міського голови №176 від 20.10.2020, яким переведено ОСОБА_1 начальника відділу земельних ресурсів на посаду начальника юридичного відділу, тимчасово, на період перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами основного працівника ОСОБА_2 , з 20.10.2020 із збереженням посади за попереднім місцем роботи /а.с. 174/, а 17.05.2021 позивач звільнена у зв`язку із скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (запис №34) /а.с.20-21/.

29.01.2021 ОСОБА_1 було вручено повідомлення про вивільнення від 29.01.2021 №06-21/303, яким серед іншого повідомлено, що керуючись вимогами ч. 1 ст. 40, 44, 49-2 КЗпП України 30.03.2021 позивача звільнять у зв`язку зі скороченням штату працівників Карлівської міської ради із виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. У зв`язку з повним (окрім виборних посад) скороченням штату працівників у Карлівській міській раді неможливо запропонувати іншу роботу в даній установі відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України. /а.с. 72/.

Розпорядженням Карлівського міського голови Світлика Петра Михайловича №192 від 17.05.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 », звільнено ОСОБА_1 , начальника юридичного відділу Карлівської міської ради, за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України 17.05.2021 у зв`язку із скороченням штату працівників /а.с. 71/.

18.05.2021 позивачу перераховано кошти в загальному розмірі 13872,05 грн. за травень 2021 року платіжним дорученням №424 від 17.05.2021 (оплачено Державною казначейською службою України 18.05.2021) /а.с. 74/.

Позивач не погодився з розпорядженням Карлівського міського голови Світлика Петра Михайловича №192 від 17.05.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 », у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом, у якому також посилається на наявність підстав для виплати середнього заробітку за один день затримки сплати належних позивачу при звільненні сум.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному розпорядженню Карлівського міського голови Світлика Петра Михайловича №192 від 17.05.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 », суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Визначення публічної служби міститься у пункті 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України та означає діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначає Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

За приписами статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).

За змістом статті пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно зі статтею 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

В силу статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Судом встановлено, що рішенням Карлівської міської ради від 18.12.2020 «Про скорочення штату та чисельності працівників апарату Карлівської міської ради, Лип`янської сільської ради, Максимівської сільської ради, Голобородьківської сільської ради, Попівської сільської ради та їх виконавчих органів» вирішено скоротити штат та чисельність апарату Карлівської міської ради в кількості 25 посад, 25 одиниць /а.с. 88/.

Рішенням Карлівської міської ради від 29.12.2020 «Про внесення доповнень до рішення другого засідання першої сесії восьмого скликання від 18 грудня 2020 року «Про скорочення штату та чисельності працівників апарату Карлівської міської ради, Лип`янської сільської ради, Максимівської сільської ради, Голобородьківської сільської ради, Попівської сільської ради та їх виконавчих органів»» доповнено рішення другого засідання першої сесії восьмого скликання від 18 грудня 2020 року «Про скорочення штату та чисельності працівників апарату Карлівської міської ради, Лип`янської сільської ради, Максимівської сільської ради, Голобородьківської сільської ради, Попівської сільської ради та їх виконавчих органів» відповідними додатками 1 і 2, що додаються із зазначенням посад, що скорочуються /а.с. 63-65/.

У додатку № 1 до цього рішення вказана, серед іншого, посада начальника юридичного відділу та начальника відділу земельних ресурсів /а.с. 64/.

Рішенням Карлівської міської ради від 29.12.2020 «Про затвердження штатних розписів на 2021 рік» затверджено штатний розпис Карлівської міської ради з 01.01.2021 по 31.03.2021 /а.с. 95, 98-99/ та затверджено штатний розпис апарату виконавчого комітету Карлівської міської ради з 01.01.2021 /а.с. 95-97/.

Вказані вище рішення Карлівської міської ради є чинними та не оскаржуються позивачем у даній справі.

29.01.2021 ОСОБА_1 було вручено повідомлення про вивільнення від 29.01.2021 №06-21/303, яким позивача повідомлено, що керуючись вимогами ч. 1 ст. 40, 44, 49-2 КЗпП України 30.03.2021 його звільнять у зв`язку зі скороченням штату працівників Карлівської міської ради із виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.

У цьому повідомленні також вказано, що у зв`язку з повним (окрім виборних посад) скороченням штату працівників у Карлівській міській раді неможливо запропонувати іншу роботу в даній установі відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України. /а.с. 72/.

Розпорядженням Карлівського міського голови Світлика Петра Михайловича №192 від 17.05.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 », звільнено ОСОБА_1 , начальника юридичного відділу Карлівської міської ради, за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України 17.05.2021 у зв`язку із скороченням штату працівників /а.с. 71/.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 була повідомлена про скорочення всіх посад (окрім виборних посад) у Карлівській міській раді, а отже й про скорочення тої посади, яку позивач займала до її переведення на посаду начальника юридичного відділу Карлівської міської ради Полтавської області.

Відтак, суд відхиляє доводи позивача про те, що вона не була повідомлена про вивільнення за посадою начальника відділу земельних ресурсів Карлівської міської ради Полтавської області, яку займала до її переведення на посаду начальника юридичного відділу земельних ресурсів Карлівської міської ради Полтавської області.

Крім того, на час скорочення всіх посад (окрім виборних посад) у Карлівській міській раді позивач займала посаду саме начальника юридичного відділу Карлівської міської ради Полтавської області та правові підстави для її переведення на посаду начальника відділу земельних ресурсів Карлівської міської ради Полтавської області були відсутні.

Оскільки всі 25 штатних посад Карлівської міської ради Полтавської області було скорочено, неможливо перевести ОСОБА_1 за її згодою на іншу роботу у тій самій установі юридичній особі Карлівській міській раді Полтавської області, у тому числі, неможливо перевести позивача й на посаду начальника земельних ресурсів Карлівської міської ради Полтавської області.

Отже, суд погоджується з доводами Карлівської міської ради про неможливість запропонувати позивачеві перед звільненням у зв`язку із скороченням штату працівників іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації з огляду на відсутність посад у штаті Карлівської міської ради Полтавської області.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За приписами статті 11 цього Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань підтверджено, що Карлівська міська рада Полтавської області (ідентифікаційний код 21046549) та виконавчий комітет Карлівської міської ради Полтавської області (ідентифікаційний код 04057356) є різними юридичними особами, жодна з яких на час розгляду даної справи в процесі припинення не перебуває /а.с. 204-216/.

Позивач перебувала у відносинах публічної служби з Карлівською міською радою Полтавської області (ідентифікаційний код 21046549) та не перебувала у відносинах публічної служби з виконавчим комітетом Карлівської міської ради Полтавської області (ідентифікаційний код 04057356), що підтверджено трудовою книжкою ОСОБА_1 .

Таким чином, суд критично оцінює доводи позивача про те, що Карлівська міська рада мала обов`язок запропонувати ОСОБА_1 вакантну посаду у виконавчому комітеті Карлівської міської ради, оскільки виконавчий комітет Карлівської міської ради є самостійною юридичною особою, а відтак робота у виконавчому комітеті у розумінні Кодексу законів про працю України не є роботою на тому самому підприємстві, в установі, організації, з якої звільнений позивач у зв`язку із скороченням штату працівників.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи встановлені обставини та наведені вище норми законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що розпорядження Карлівського міського голови Світлика Петра Михайловича №192 від 17.05.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 » прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, підстави для його скасування відсутні, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови №192 від 17 травня 2021 року "Про звільнення ОСОБА_1 ", а також похідні від них вимоги про зобов`язання відповідача Карлівського міського голову поновити ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного відділу Карлівської міської ради Полтавської області з 18 травня 2021 року та стягнення з відповідача виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 розмір середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу з 18 травня 2021 року по день поновлення на роботі , - необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 1 статті 47 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 КЗпП України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Закріплені у статтях 116, 117 Кодексу законів про працю України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, за правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Як встановлено судом, розпорядженням Карлівського міського голови Світлика Петра Михайловича №192 від 17.05.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено ОСОБА_1 , начальника юридичного відділу Карлівської міської ради, за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України 17 травня 2021 року у зв`язку із скороченням штату працівників /а.с. 71/.

Відповідно до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110, днем звільнення вважається останній день роботи.

Таким чином, останнім днем роботи позивача, у який закон зобов`язує відповідача здійснити повний розрахунок з позивачем при звільненні зі служби є 17 травня 2021 року.

18 травня 2021 року позивачу перераховано розрахункові кошти в загальному розмірі 13872,05 грн. за травень 2021 року платіжним дорученням №424 від 17.05.2021 (оплачено Державною казначейською службою України 18.05.2021) /а.с. 74/, що також підтверджено випискою банку по картковому рахунку позивача /а.с. 28/.

Отже, фактичний розрахунок із позивачем при звільненні з роботи проведено 18 травня 2021 року із затримкою строку, встановленого статтею 116 КЗпП України, на один календарний день, тому позивач на підставі статті 117 КЗпП України має право на отримання відшкодування за затримку розрахунку при звільненні за один календарний день.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100), відповідно до підпункту "л" пункту 1 якого визначено, що цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Відповідно до довідки №64 від 19.08.2021 /а.с. 159 / середньоденна заробітна плата позивача (визначена виходячи із заробітку позивача за березень та квітень 2021 року, тобто за останні два календарні місяці роботи, що передують даті звільнення позивача), складає 485 грн.

Судом перевірено цей розрахунок на відповідність його вимогам Порядку №100 та порушень при його проведенні не встановлено.

Обрахована відповідно до Порядку № 100 сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за один день становить 485 грн. (485 грн. *1 день).

Зважаючи на вищевикладене, з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути з Карлівської міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 485 грн., оскільки позивач перебувала у відносинах публічної служби саме з Карлівською міською радою Полтавської області.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн., суд виходить з наступного.

Стаття 237-1 Кодексу законів про працю України встановлює, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Зміст поняття моральної шкоди розкрито у статті 23 Цивільного кодексу України.

Так, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями) роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Із врахування вищезазначених правових норм у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

ОСОБА_1 не надано суду належних доказів заподіяння їй відповідачами моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру та не доведено причинно-наслідковий зв`язок з предметом позову у даній справі.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо стягнення моральної шкоди необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Таким чином адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2-10, 243-245 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Карлівського міського голови Світлика Петра Михайловича (вул. Полтавський шлях, 54, м. Карлівка, Полтавська область, 39500), Карлівської міської ради Полтавської області (ідентифікаційний код 21046549, вул. Полтавський шлях, 54, м. Карлівка, Полтавська область, 39500), виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області (ідентифікаційний код 04057356, вул. Полтавський шлях, 54, м. Карлівка, Полтавська область, 39500) про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Карлівської міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 485 грн. (чотириста вісімдесят п`ять гривень).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18 жовтня 2021 року.

Суддя С.С. Сич