Справа № 480/1727/21
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 року Справа № 480/1727/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Опімах Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника 1-го відповідача - Шаповал Л.О.,

представника 2-го відповідача - Непийпи Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1727/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області ( на правах відокремленого підрозділу ДПС), Головного управління ДПС у Сумській області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог просить:

- скасувати наказ Головного управління ДПС у Сумській області від 02.02.2021 р. № 19-о про припинення державної служби ОСОБА_1 та звільнення її з посади головного державного ревізора-інспектора відділу позапланових перевірок ризикованих платників управління податкового аудиту у зв`язку з ліквідацією згідно пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»,

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу позапланових перевірок ризикованих платників управління податкового аудиту ГУ ДПС у Сумській області;

- стягнути з Головного управління ДПС у Сумській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.02.2021 р. до дня поновлення на роботі.

В обгрунтвання позовних вимог зазначила, що протягом тривалого часу працювала в органах податкової служби, з 01.10.2020 займала посаду головного державного ревізора-інспектора відділу позапланових перевірок ризикованих платників управління податкового аудиту ГУ ДПС у Сумській області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», наказу ДПС України від 08.10.2020 № 556 «Про ліквідацію територіальних органів ДПС» Головне Управління ДПС у Сумській області ліквідується як юридична особа публічного права. У зв`язку з чим позивачу 10.11.2020 року було надано письмове попередження про наступне звільнення та припинення державної служби.

04.01.2021 року відповідно до усного повідомлення начальника управління кадрового забезпечення позивачу письмово надано пропозицію в.о. начальника ГУ ДПС у Сумській області О. Мазуренка на переведення на вакантну посаду головного державного ревізора - інспектора відділу адміністрування акцизного податку в новоствореному підрозілі ДПС.

На вказану пропозицію позивач погодилася, підписавши письмову пропозицію.

З 12.01.2021 позивач хворіла, 01.02.2021 стала до роботи. Близько 9 години 01.02.2021 року дві невідомі їй особи ( з їх слів - працівники управління кадрового забезпечення) під дією психологічного тиску змушували її підписати службову записку, в якій обмежили в часі - до 11 години 01.02.2021 року щодо написання заяви на переведення на посаду головного державного ревізора - інспектора відділу адміністрування акцизного податку. Позивач повідомила присутніх, що не відмовляється від написання заяви та до зазначеного часу прибуде до управління кадрового забезпечення разом зі своїм адвокатом для написання відповідної заяви та отримання відповіді на раніше надіслані запити. О 10-00 год позивач з адвокатом прибули в приміщення ГУ ДПС у Сумській області, однак, в порушення Закону України «Про адвокатуру» не були допущені в управління кадрового забезпечення. Вимушені були викликати наряд поліції та повідомити про ситуацію, що склалася.

02.02.2021 року близько 16.40 у кабінеті 421 на площі Покровській у приміщенні ГУ ДПС у Сумській області трьома невідомими їй особами( з їх слів - працівниками управління кадрового забезпечення) було вручено трудову книжку, наказ від 02.02.2021 року № 19-о про припинити державної служби позивачем та звільнення з посади.

Позивач вважає її звільнення протиправним, зазначаючи, що з осені 2019 року між нею та її безпосереднім керівником склалися напружені стосунки, що вподальшому призвело до упередженого ставлення до неї і з боку начальника відділу кадрового забезпечення ОСОБА_2 . Ці обставини і призвели до звільнення позивача з посади формально, у зв`язку з ліквідацією, без переведення суб`єктом призначання на запропоновану ним же посаду в новому органі. Крім того, відповідачем не виконаний обов`язок щодо обов`язкового працевлаштування позивача як одинокої матері у випадку ліквідації установи, що суперечить вимогам ст.184 Кодексу законів про працю України.

Відповідач Головне управління ДПС у Сумській області ( на правах відокремленого підрозділу ДПС) подав відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив, представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», наказу ДПС від 08.10.2020 № 556 «Про ліквідацію територіальних органів ДПС» територіальний орган Державної податкової служби - Головне управління ДПС у Сумській області (код СДРПОУ 43144399) ліквідовується як юридична особа публічного права, у зв`язку з чим:

наказом ДПС України від 08.10.2020 № 556 «Про ліквідацію територіальних органів ДПС» затверджено Голову Комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Сумській області заступника начальника Мельника Юрія Володимировича;

наказом Головного управління ДПС у Сумській області від 09.10.2020 №1-л «Про затвердження персонального складу Комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Сумській області» затверджено персональний склад Комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Сумській області;

наказом Головного управління ДПС у Сумській області від 09.11.2020 №178 «Про попередження про наступне звільнення державних службовців категорії «Б» і «В» Головного управління ДПС у Сумській області» працівники Головного управління ДПС у Сумській області попереджені про ліквідацію Головного управління ДПС у Сумській області як юридичної особи публічного права та про наступне вивільнення з посад.

Відповідно до наказу ДПС від 30.09.2020 № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як відокремлений підрозділ Державної податкової служби територіальний орган - Головне управління ДПС у Сумській області (код згідно з СДРПОУ ВП 43995469).

Наказом Головного управління ДПС у Сумській області від 16.12.2020 № 1/ВП «Про введення в дію Організаційної структури Головного управління ДПС у Сумській області» введено в дію організаційну структуру новоствореного органу.

Наказом від 16.12.2020 № 2/ВП «Про введення в дію Штатного розпису на 2020 рік Головного управління ДПС у Сумській області» введено в дію штатний розпис новоствореного органу.

Відповідно до статті 87 Закон України «Про державну службу» державні службовці попереджаються про звільнення у разі скорочення штату (чисельності, посади), реорганізації чи ліквідації державного органу у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів (частина третя статті 87 Закону). При цьому положення частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) не застосовуються, звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Тобто, немає обов`язку у роботодавця переводити працівника за його згодою, на іншу роботу.

Державному службовцю можуть пропонувати будь-яку вакантну посаду держслужби у тому самому держоргані (за наявності). Тобто, пропозиція державному службовцю вакантної посади є правом суб`єкта призначення (керівника державної служби), а не обов`язком. Про це зазначено у роз`ясненнях Національного агентства України з питань державної служби від 20.02.2020 № 86-р/з «Щодо процедури вивільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 Закону України «Про державну службу»)».

У разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП не застосовуються також положення частини другої 2 статті 40 та частини другої статті 49-2 КЗпП (переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством). Однак з метою запобігання порушенню прав ОСОБА_1 на продовження проходження державної служби, в.о. начальника новоствореного органу - Головного управління ДПС у Сумській області, 04.01.2021 їй було запропоновано вакантну посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування акцизного податку, ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та пальним управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Сумській області. У наданій позивачу письмовій пропозиції зазначалось про те, що у разі згоди на призначення в порядку переведення на запропоновану посаду їй необхідно подати відповідну заяву.

ОСОБА_1 отримала зазначену письмову пропозицію 04.01.2021 та надала згоду на призначення на зазначену посаду, проте станом на 01.02.2021 заяви на призначення на запропоновану їй посаду до Головного управління ДПС у Сумській області не подала.

Відповідач Головне управління ДПС у Сумській області подав відзив на позов, в якому також проти задовлення позовних вимог заперечив, представник в судовому засіданні надав пояснив, що відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», наказу ДПС від 08.10.2020 № 556 «Про ліквідацію територіальних органів ДПС» територіальний орган Державної податкової служби - Головне управління ДПС у Сумській області (код СДРПОУ 43144399) ліквідовується як юридична особа публічного права.

Наказом ДПС України від 08.10.2020 № 556 «Про ліквідацію територіальних органів ДПС» затверджено Голову Комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Сумській області заступника начальника Мельника Юрія Володимировича ;

наказом Головного управління ДПС у Сумській області від 09.10.2020 №1-л «Про затвердження персонального складу Комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Сумській області» затверджено персональний склад Комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Сумській області;

наказом Головного управління ДПС у Сумській області від 09.11.2020 №178 «Про попередження про наступне звільнення державних службовців категорії «Б» і «В» Головного управління ДПС у Сумській області» працівники Головного управління ДПС у Сумській області попереджені про ліквідацію Головного управління ДПС у Сумській області як юридичної особи публічного права та про наступне вивільнення з посад.

Позивачу відповідно до ст. 87 Закону України «Про державну службу» 10.11.2020 було вручено примірник попередження, підписаний заступником начальника, Головою Комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Сумській області Юрієм Мельником.

Ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов`язки. У разі ліквідації вся чисельність працівників скорочується та весь штат працівників ліквідується. Порядок ліквідації юридичної особи визначений статтею 111 Цивільного кодексу України, частиною 5 якої передбачено звільнення працівників юридичної особи, що припиняється. При цьому положення частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України не застосовуються, тобто, немає обов`язку у роботодавця переводити працівника за його згодою, на іншу роботу. Державному службовцю можуть пропонувати будь-яку вакантну посаду держслужби у тому самому держоргані (за наявності). Тобто, пропозиція державному службовцю вакантної посади є правом суб`єкта призначення (керівника державної служби), а не обов`язком.

04.01.2021 позивачу керівництвом новоствореного Головного управління ДПС у Сумській області (на правах відокремленого підрозділу ДПС) було запропоновано вакантну посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування акцизного податку, ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та пальним управління контролю за підакцизними товарами та повідомлено про те, що у разі згоди на призначення на запропоновану посаду їй необхідно подати відповідну заяву. Однак, станом на 01.02.2021 заяви на призначення на запропоновану їй посаду до Головного управління ДПС у Сумській області ОСОБА_1 не було подано.

При цьому, з 12.01.2021 по 29.01.2021 ОСОБА_1 перебувала на лікарняному.

01.02.2021 о 08 год. 50 хв. у приміщенні ДПІ у м. Суми позивачу був зачитаний вголос та вручений лист про необхідність надати заяву про призначення на запропоновану посаду, проте станом на 17.00 год. 00 хв. 01 лютого 2021 року позивач так і не надала заяву на призначення на запропоновану їй посаду.

Наказом Головного управління ДПС у Сумській області від 02.02.2021 №19-о припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 з посади головного державного ревізора-інспектора відділу позапланових перевірок ризикових платників управління податкового аудиту у зв`язку з ліквідацією згідно пункту 11 частини першої статті 87 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-УІІІ «Про державну службу».

Також відповідачі зауважили, що позивач не має статусу одинокої матері, тому гарантії, передбачені ст.184 Кодексу законів про працю України, на неї не поширюються, оскільки, одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама.

Згідно з свідоцтвом про народження НОМЕР_1 ОСОБА_4 батьком зазначено ОСОБА_5 , в свідоцтві про народження НОМЕР_2 від 21.04.2010 року ОСОБА_6 батьком зазначено ОСОБА_5 .

Згідно з довідкою Зарічного ВДВС у м. Суми від 06.07.2021 позивачка отримує згідно виконавчого листа №2-655 від 28.01.2011 року аліменти на дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Дана обставина підтверджує, що батько шляхом сплати аліментів бере участь у вихованні дітей.

Будь-якого офіційно складеного, оформленого та засвідченого в установленому порядку документ, у якому з достатньою достовірністю підтверджується відсутність участі батька у вихованні дитини, позивач за період роботи не пред`являла.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що в задовленні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач працювала в органах податкової служби, з 01.10.2020 займала посаду головного державного ревізора-інспектора відділу позапланових перевірок ризикованих платників управління податкового аудиту ГУ ДПС у Сумській області ( том 1 а.с.7).

Наказом Головного управління ДПС у Сумській області від 02.02.2021 №19-о припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 з посади головного державного ревізора-інспектора відділу позапланових перевірок ризикових платників управління податкового аудиту у зв`язку з ліквідацією згідно пункту 11 частини першої статті 87 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-УІІІ «Про державну службу» ( том 1 а.с.55).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ч.1,2 ст.5 цього Закону правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Порядок припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення передбачений ст.87 Закону України «Про державну службу». Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 87 Закону, однією із підстав припинення державної служби є ліквідація державного органу.

Відповідно до ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу» ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1 1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Пунктами 3, 7 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну службу» визначено, що керівник державної служби в державному органі (далі - керівник державної служби) - посадова особа, яка займає вищу посаду державної служби в державному органі, до посадових обов`язків якої належить здійснення повноважень з питань державної служби та організації роботи інших працівників у цьому органі; суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.

Таким чином суб`єктом призначення у спірних правовідносинах виступає Головне управління ДПС у Сумській області ( юридична особа з кодом ).

Частиною п`ятою статті 22 Закону України «Про державну службу» передбачено, що у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 41 цього Закону державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 83 Закону державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою суб`єкта призначення.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників (далі - КЗпП України). Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників (частина друга статті 1 КЗпП України). Статтею 5-1 КЗпП України визначено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, у разі зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

Частинами першою - третьою статті 49-2 КЗпП України у цій же редакції визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Згідно з частинами другою, третьою статті 81 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" від 17 березня 2011 року № 3166-VI (далі - Закон № 3166-VI) міністерство, інший центральний орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону № 3166-VI територіальні органи міністерства утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників міністерства і коштів, передбачених на утримання міністерства, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра Кабінетом Міністрів України.

За змістом частини четвертої статті 13 Закону № 3166-VI територіальні органи міністерства набувають статусу юридичної особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про їх державну реєстрацію як юридичної особи та припиняються як юридичні особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію їх припинення.

Постановою КМ України від 20 жовтня 2011 року № 1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - Порядок № 1074, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів.

Пунктами 5, 6, 7, 8 цього Порядку передбачено, що орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади -- до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Майнові права та обов`язки органів виконавчої влади у разі їх злиття, приєднання або перетворення переходять правонаступникові на підставі передавального акта, а у разі їх поділу - згідно з розподільчим балансом. У разі ліквідації органу виконавчої влади складається ліквідаційний баланс. Кабінет Міністрів України приймає рішення щодо подальшого використання нерухомого майна органу виконавчої влади, що ліквідується, та визначає суб`єкта управління підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління такого органу.

Внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби, зокрема і Головне управління ДПС у Сумській області. При цьому установлено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій;

права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи;

Наказом Державної податкової служби України від 30 вересня 2020 року N 529 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" відповідно до статті 21-1 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" та Положення про Державну податкову службу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року N 227, утворено як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України Головне управління ДПС у Сумській області, без статусу юридичної особи.

Аналізуючи зміст наведених розпорядчих актів, суд вважає, що фактично відбулася не ліквідація державного органу, а його реорганізація, що супроводжувалася змінами в організації виробництва і праці.

Так, ліквідація юридичної особи публічного права, на відміну від ліквідації юридичних осіб приватного права, має певні особливості, що обумовлені відмінностями в їхньому правовому статусі.

Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції (постанова Верховного Суду у від 12 червня 2018 року у справі № 2а-23895/09/1270). Особливістю ліквідації державного органу як юридичної особи публічного права є те, що одночасно з його ліквідацією припиняється й реалізація державою функцій, покладених на цей орган. Ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їхньої передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім.

У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган мова йде фактично про його реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

У цьому разі, при реорганізації до правонаступника переходять права та обов`язки юридичної особи, які стосуються не лише майнових правовідносин, але і правовідносин з приводу проходження публічної служби, зокрема, в частині продовження дії трудового договору з працівниками.

Підстави припинення державної служби у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією державного органу за своєю правовою природою відповідають ознакам вивільнення працівників, що ґрунтується на загальних підставах звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Таким чином, суд вважає, що за такого правового регулювання встановлена законодавством можливість реорганізації державної установи (організації) не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) щодо працевлаштування працівників, які попереджаються про наступне звільнення, а саме з моменту виникнення обставин, які зумовлюють можливе вивільнення працівників. Тобто роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

За змістом частини п`ятої статті 22 і пункту 2 частини першої статті 41 Закону України «Про державну службу» працевлаштування державного службовця у випадку реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу передбачає його переведення на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу. Переведення у такому випадку відбувається за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Водночас застосування законодавцем у наведених положеннях Закону слова "може", підтверджує виключне право адміністративного розсуду суб`єкта призначення на переведення державного службовця без обов`язкового проведення конкурсу та жодним чином не увільняє його від обов`язку дотриматися процедури вивільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби у разі реорганізації державного органу. Відтак, при проведенні заходів з припинення одних та одночасного утворення інших територіальних органів ДПС України, відповідний територіальний орган як юридична особа публічного права, з якою позивач перебував у трудових відносинах, мав додержуватися установленого КЗпП України порядку вивільнення працівників, в основу якого покладено вимогу щодо сприяння збереження роботи працівників ліквідованої (реорганізованої) установи.

За таких обставин, доводи відповідачів про безумовне звільнення працівників у зв`язку з ліквідацією ГУ ДПС у Сумській області не грунтуються н вимогах закону.

Водночас, судом встановалено, що суб`єктом призначення дотримані вимоги Закону України «Про державну службу» в частині попередження позивача про наступне звільнення не пізніше ніж за 30 календарних днів ( том 1 а.с.50).

Також суд погоджується з доводами відповідачів про необхідність подання заяви позивачем на переведення її на посаду до новоствореного органу. Так, зокрема, позивач 04.01.2021 отримала пропозицію та надала згоду на призначення на зазначену посаду. У наданій позивачу письмовій пропозиції зазначалось про те, що у разі згоди на призначення в порядку переведення на запропоновану посаду їй необхідно подати відповідну заяву.

Проте станом на 01.02.2021 заяви на призначення на запропоновану їй посаду до Головного управління ДПС у Сумській області ОСОБА_1 не було подано.

Судом також встановлено, що 01.02.2021 працівниками управління кадрового забезпечення та розвитку за погодженням з начальником новоствореного Головного управління ДПС у Сумській області було запропоновано позивачу подати зааяву про призначення її на посаду, на яку вона надала згоду. Зазначене підтверджується як наданими в судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_7 , так і копіями відповідних листів та актів ( том 1 а.с. 52,53,54). Крім того, ця подія визнається і самим позивачем як у позовній заяві, так і під час судового розгляду, де вона стверджує про невідомих осіб, що змушували її надати заяву про переведення її на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування акцизного податку у новоствореному органі.

Порядком ведення та зберігання особових справ державних службовців, затвердженого наказом Національного агенства України з питань державної служби від 22.03.2016 №64 визначені вимоги щодо ведення та зберігання особових справ державних службовців (далі - особова справа), а також перелік документів, з яких формуються особові справи. Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку мета ведення та зберігання особових справ державних службовців - системне відображення вступу, проходження та припинення державної служби державним службовцем. Пунктом 4 розділу IV цього Порядку передбачено, що заяви про призначення, переведення на іншу посаду, звільнення з посади тощо оформляються власноруч і підписуються із зазначенням дати.

З огляду на викладене, суд вважає, що крім згоди, обов`язковою умовою для призначення позивача на посаду у новоствореному органі є її волевиявлення на момент такого призначення, яке має бути оформлене заявою на призначення на запропонвану посаду. Проте, як встановлено судом станом на 17.00 год. 00 хв. 01 лютого 2021 року, ні 02.02.2021 позивачем не подана заява на призначення на запропоновану їй посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування акцизного податку, ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та пальним управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Сумській області.

При цьому, суд критично відноситься до тверджень позивача про перешкоди, створені відповідачами, у допуску в управління кадрового забезпечення для подачі нею заяви про призначення на посаду. Так, позивач стверджує, що працівники управління кадрового забезпечення умисно не приймали від неї заяву про призначення на посаду, що змусило її звернутися за правничою допомогою до адвоката та викликати спіробітників поліції. Однак, суд зауважує, що допитані в судовому засіданні як свідки працівники патрульної поліції не змогли достеменно підтвердити факт передачі позивачем 01.02.2021 саме заяви про призначення її на посаду. Пояснення свідка ОСОБА_8 , суд також не може брати до уваги, зважаючи на його статус адвоката і дотримання ним принципу пріоритету інтересів клієнта.

Окрім того, суд зауважує, що, вважаючи, що їй створюються перепони, позивач, маючи значний досвід як роботи, так і спілкування з роботодавцем з питань проходження державної служби, не скористалася і не намагалася скористатися альтернативним способом подачі заяви про призначення чи переведення її до новоствореного органу ( засобами поштового зв"язку, електронною поштою з накладенням кваліфікованого цифрового підпису), як вимагають того положення Пункту 4 розділу IV Порядку.

Також суд вважає, що при звільненні на позивача не можуть поширюватися гарантії, передбачені ст.184 Кодексу законів про працю України, оскільки позивач не має статусу одинокої матері.

Суд зазначає, що одинока мати - це жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, що підтверджується випискою з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька малюка відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 135 Сімейного кодексу; документом про народження дитини, виданий компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (для дітей, народжених за межами України), вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама, що підтверджується рішенням суду про позбавлення відповідача батьківських прав, рішенням органів опіки та піклування або суду щодо участі батька (матері) у вихованні дитини.

Згідно з свідоцтвом про народження НОМЕР_1 ОСОБА_4 батьком зазначено ОСОБА_5 , в свідоцтві про народження НОМЕР_2 від 21.04.2010 року ОСОБА_6 батьком зазначено ОСОБА_5 ( а.с.30,31).

Згідно з повідомленням Зарічного ВДВС у м. Суми від 06.07.2021 позивачка отримує по виконавчому листу №2-655 від 28.01.2011 року аліменти на дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Дана обставина підтверджує, що батько шляхом сплати аліментів бере участь в утриманні дітей. Заборгованість по аліментах утворилася лише станом на 01.03.2021. При цьому із повідомлення також вбачається, що і позивач з дітьми, і боржник зареєстровані за однією адресою.

Будь-якого офіційно складеного, оформленого та засвідченого в установленому порядку документ, у якому з достатньою достовірністю підтверджується відсутність участі батька у вихованні дитини, позивач за період роботи не пред`являла.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що наказ Головного управління ДПС у Сумській області від 02.02.2021 №19-о про припинення державної служби та звільнення позивача є правомірним, скасуванню не підлягає, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Сумській області ( на правах відокремленого підрозділу ДПС) ( код ЄДРПОУ ВП 43995469, вул.Іллінська,13, м.Суми, 40009), Головного управління ДПС у Сумській області ( , вул.Іллінська,13, м.Суми, 40009) про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 11 жовтня 2021 року.

Суддя Л.М. Опімах