Справа № 420/17257/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
18 жовтня 2021 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., вивчивши адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, стягнення грошових коштів, зобов`язання вчинити певні дії,
До суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС України), в якому позивач просить суд:
- стягнути з МВС України на його користь суму боргу грошового забезпечення за період з 01.06.2007 по 05.12.2007 року на день звільнення з ОВС МВС України у розмірі 17 074,37 грн;
- стягнути з МВС України на його користь розмір грошової компенсації втрати доходу, у зв`язку з невиплатою грошового забезпечення за період з 01.06.2007 по 05.12.2007 року на день звільнення з ОВС МВС України 06.12.2007 року, станом на 01 січня 2012 року, у сумі 11 545,45 грн;
- стягнути з МВС України на його користь розмір грошової компенсації втрати доходу, у зв`язку з невиплатою грошового забезпечення за період з 01.06.2007 по 05.12.2007 року на день звільнення з ОВС МВС України 06.12.2007 року, за період з 01 січня 2012 року по день фактичної сплати боргу грошового забезпечення на день звільнення з ОВС МВС України. Розмір грошової компенсації зобов`язати розрахувати МВС України.
- стягнути з МВС України на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені з ОВС МВС України за період з 01.06.2007 року по дату фактичної сплати боргу, суму якого, зобов`язати розрахувати МВС України;
- стягнути з МВС України 100 000 гривень у відшкодування моральної шкоди;
- зобов`язати МВС України внести зміни до наказу №1237 о/с МВС України від 21.09.2007 року, виклавши пункт цього наказу щодо нього - ОСОБА_1 в наступній редакції: «Підполковника міліції ОСОБА_1 (Н-926485), увільнивши його від посади начальника відділу з оперативного обслуговування вищих навчальних закладів 4-го міжрегіонального Управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки Головного Управління по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України у перший робочий день, після закінчення терміну його тимчасової непрацездатності, 06.12.2007 року, причому вислуга років підполковника міліції ОСОБА_1 , станом на 05.12.2007 року, складає: у календарному обчисленні - 21 рік 4 місяці 28 днів; у пільговому обчисленні - 29 років 8 місяців 23 дня. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розрахувати на день звільнення підполковника міліції ОСОБА_1 »;
- зобов`язати МВС України надати до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області інформацію про сплату грошового забезпечення на день звільнення з ОВС МВС України 06.12.2007 року у сумі 17 074, 37 грн та інформацію про встановлення з 01.01.2016 року, на підставі Постанови №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", надбавки 40% посадового окладу, з урахуванням окладу за спеціальним званням, для урахування при здійснені перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року.
Частиною 1 ст. 171 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, крім іншого, має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає заява вимогам, встановленим ст.ст.160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;
4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;
10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;
11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Позивач у якості відповідача зазначив МВС України, проте перша позовна вимога про визнання протиправними дій стосується МВС України та його структурного підрозділу Відповідач не може бути визначений як МВС в особі структурного підрозділу, оскільки є самостійними суб`єктами владних повноважень. Згідно з п.7 ч.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Проте ГУ МВС не визначено у якості відповідача.
Крім того, позивач наводить у позові зміст положень ст.122 КАС України щодо строків звернення до суду.
Позивач на виконання вимог п.11 ч.5 ст.160 КАС України зазначив, що ним що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
У той же час вказане не відповідає змісту позову, в якому позивач зокрема зазначив, що 08.12.2008 року Одеським апеляційним адміністративним судом по справі № 22-а-6964/08 прийнято постанову, якою зобов`язано МВС України внести зміни у наказ № 1237 о/с від 21.09.2007 року, визначивши яким чином повинен бути викладений пункт про його звільнення.
Позивач вказує, що судове рішення МВС України не виконало.
Таким чином, одна з вимог у даному позові була предметом судового розгляду, що не заперечується позивачем. Також предметом розгляду суду було розрахунок його вислуги років.
Зокрема, згідно даних автоматизованої системи діловодства суду, зокрема, ухвалою суду від 29.05.2012 року по справі 1570/3316/2012 відмовлено у відкритті провадження на підставі до п. 2 ч. 1 ст. 109 КАС України (у редакції на час прийняття ухвали суду) в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, за участю третьої особи - Головного управління МВС України в Одеській області, тобто з підстав вирішення спірних правовідносин судом.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не викладені позовні вимоги чітко та зрозуміло з урахуванням наявності судових рішень, які набрали законної сили.
Частиною 1 ст.160 КАС України встановлено, що у позовній заяві позивач викладає зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно ч. 1 ст.5 КАС України, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.
Згідно з ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.
Ухвалою суду від 23.09.2021 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк на усунення недоліків позову.
Позивач у даній заяві навів рішення судів, які приймались за його спірними правовідносинами, але вважає, що в позові він викладає вимоги в іншій спосіб захисту своїх прав, а тому ще раз заявляє, що ним до суду не подано позовів з тих самих підстав та с тим самим предметом.
Також позивач просив поновити строк звернення до суду з позовом, якій додав до заяви про усунення недоліків позову а саме до МВС України, в якому просить:
визнати протиправною дією відмову МВС України в здійснені остаточного розрахунку та сплати грошового забезпечення на день звільнення 06.12.2007 року з ОВС МВС України ОСОБА_1 та про визнання протиправною дією відмову МВС України у сплаті компенсації втрати доходу у зв`язку з невиплатою грошового забезпечення за період з 01.06.2007 по 05.12.2007 року на день звільнення з ОВС та такою, що порушила право ОСОБА_1 на отримання заробітної платні та володіння грошовими коштами, яке гарантоване вимогами ст. 1 Першого протоколу міжнародної Конвенції захисту прав людини та основоположних свобод, що визвало психотравмувальну ситуацію, яка спричинила глибокі моральні страждання Позивача;
- стягнути з МВС України на його користь суму боргу грошового забезпечення за період з 01.06.2007 по 05.12.2007 року на день звільнення з ОВС МВС України у розмірі 17 074,37 грн;
- стягнути з МВС України на його користь розмір грошової компенсації втрати доходу, у зв`язку з невиплатою грошового забезпечення за період з 01.06.2007 по 05.12.2007 року на день звільнення з ОВС МВС України 06.12.2007 року, станом на 01 січня 2012 року, у сумі 11 545,45 грн;
- стягнути з МВС України на його користь розмір грошової компенсації втрати доходу, у зв`язку з невиплатою грошового забезпечення за період з 01.06.2007 по 05.12.2007 року на день звільнення з ОВС МВС України 06.12.2007 року, за період з 01 січня 2012 року по день фактичної сплати боргу грошового забезпечення на день звільнення з ОВС МВС України. Розмір грошової компенсації зобов`язати розрахувати МВС України.
- стягнути з МВС України на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені з ОВС МВС України за період з 01.06.2007 року по дату фактичної сплати боргу, суму якого, зобов`язати розрахувати МВС України;
- стягнути з МВС України 100 000 гривень у відшкодування моральної шкоди;
- визнати нечинним та скасувати наказ МВС України від 21.09.2007 року №1237 «По особовому складу» в частині, що стосується ОСОБА_1 ;
- зобов`язати МВС України видати новий наказ про звільнення з ОВС МВС України ОСОБА_1 , виклавши пункт відносно нього - ОСОБА_1 в наступній редакції: «Підполковника міліції ОСОБА_1 (Н-926485), увільнивши його від посади начальника відділу з оперативного обслуговування вищих навчальних закладів 4-го міжрегіонального Управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки Головного Управління по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України у перший робочий день, після закінчення терміну його тимчасової непрацездатності, 06.12.2007 року, причому вислуга років підполковника міліції ОСОБА_1 , станом на 05.12.2007 року, складає: у календарному обчисленні - 21 рік 4 місяці 28 днів; у пільговому обчисленні - 29 років 8 місяців 23 дня. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розрахувати на день звільнення підполковника міліції ОСОБА_1 »;
- зобов`язати МВС України надати до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області інформацію про сплату грошового забезпечення на день звільнення з ОВС МВС України 06.12.2007 року у сумі 17 074, 37 грн та інформацію про встановлення з 01.01.2016 року, на підставі Постанови №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", надбавки 40% посадового окладу, з урахуванням окладу за спеціальним званням, для урахування при здійснені перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року.
Дослідивши поданий на виконання ухвали суду позов та надані докази суд дійшов висновку, що позивач не усунув недоліки позову, відсутні підстави для поновлення строку звернення до суду та позов підлягає поверненню.
Судом встановлено, що в межах адміністративної справи №2а-5830/10/1570 розглянути вимоги позивача до МВС України та ГУ МВС України про зобов`язання доповнити наказ Міністерства внутрішніх справ України №292 від 10.03.2010 року, виклавши пункт цього наказу щодо ОСОБА_1 у наступній редакції: «підполковника міліції ОСОБА_1 (Н-926485), увільнивши його від посади начальника відділу з оперативного обслуговування вищих навчальних закладів 4-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки у перший робочий день після закінчення терміну його тимчасової непрацездатності 06.12.2007 року. Вислуга років станом на 05.12.2007 року складає: у календарному обчисленні 21 рік 4 місяці 28 днів; у пільговому обчисленні 29 років 8 місяців 23 дні. Управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Одеській області здійснити перерахунок та оплату заробітної плати на час звільнення ОСОБА_1 , враховуючи довідки про непрацездатність з 10.06.2007 року по 10.07.2007 рік; з 16.07.2007 року по 01.08.2007 рік; з 03.09.2007 року по 14.09.2007 рік; з 17.09.2007 року по 01.10.2007 рік; з 02.10.2007 року по 02.11.2007 рік; з 05.11.2007 року по 05.12.2007 рік; виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби».
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31.08. 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені. Доповнено наказ Міністерства внутрішніх справ України №292 від 10.03.2010 року, виклавши пункт цього наказу щодо ОСОБА_1 у наступній редакції: «підполковника міліції ОСОБА_1 (Н-926485), увільнивши його від посади начальника відділу з оперативного обслуговування вищих навчальних закладів 4-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки у перший робочий день після закінчення терміну його тимчасової непрацездатності 06.12.2007 року. Вислуга років станом на 05.12.2007 року складає: у календарному обчисленні 21 рік 4 місяці 28 днів; у пільговому обчисленні 29 років 8 місяців 23 дні. Управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Одеській області здійснити перерахунок та оплату заробітної плати на час звільнення ОСОБА_1 , враховуючи довідки про непрацездатність з 10.06.2007 року по 10.07.2007 рік; з 16.07.2007 року по 01.08.2007 рік; з 03.09.2007 року по 14.09.2007 рік; з 17.09.2007 року по 01.10.2007 рік; з 02.10.2007 року по 02.11.2007 рік; з 05.11.2007 року по 05.12.2007 рік; виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби».
Проте постановою апеляційного адміністративного суду від 09.02.2011 року задоволена апеляційна скарга Міністерства внутрішніх справ України, постанова Одеського окружного адміністративного суду від 31.98. 2010 року у справі № 2-а-5830/10/1570 скасована. Ухвалено у справі № 2-а-5830/10/1570 нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.
У постанові апеляційного адміністративного суду від 09.02.2011 року вказано, що 08.12.2008 року колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду винесла рішення, яким постановила: «апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.07.2008 року скасувати, постановити по справі нову постанову, якою частково задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання нечинним та скасування наказу. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України внести зміни у наказ МВС України від 21.09.2007 року №1237 «По особовому складу», виклавши пункт цього наказу щодо ОСОБА_1 в наступній редакції: «підполковника міліції ОСОБА_1 (Н-926485), увільнивши його від посади начальника відділу з оперативного обслуговування вищих навчальних закладів 4-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки у перший робочий день після закінчення терміну його тимчасової непрацездатності 06.12.2007 року». Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розрахувати на день звільнення підполковника ОСОБА_1 вислугу років у календарному та пільговому обчисленні, в іншій частині позовних вимог відмовити».
Колегія суддів зазначила, що як вбачається зі змісту адміністративного позову позивач ставить питання про зобов`язання відповідача змінити наказ, який виданий на виконання рішення суду. На момент звернення до суду вказана постанова не скасована та є чинною. В даній справі позивач намагається обґрунтувати неправомірність відмови МВС України стосовно зміни наказу, однак судом не враховано, що остання безпосередньо пов`язана з правовідносинами адміністративного провадження, в якому винесено постанову Одеського апеляційного адміністративного суду.
Вказане провадження було завершено виконанням судового рішення у порядку, передбаченому Розділом 5 КАС України та Законом України "Про виконавче провадження", однак позивач не скористався своїм правом щодо контролю виконання судового рішення відповідно до ст. 181, 257, 263 КАС України.
Отже, в даному випадку права і свободи позивача захищені судовим рішенням, а повторне звернення до суду з приводу поновлення захисту свого права діючим законодавством не передбачено. Таким чином позивач фактично оскаржує постанову про закінчення виконавчого провадження, а відтак його права не підлягають захисту шляхом звернення до суду з новим адміністративним позовом. Отже, на підставі викладеного, у задоволенні даного позову належить відмовити.
Крім того, в межах справи №2а/1570/8165/2011 судом розглядались вимоги позивача ОСОБА_1 до ГУ МВС в Одеській області, ГУ ПФУ в Одеській області, в якій позивач просив:
- визнати протиправними дії ГУ МВС України в Одеській області щодо подання до ГУПФ України в Одеській області документів для здійснення перерахунку пенсії, а саме: довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, додатку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, додатку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, грошового атестату № 76 від 10.06.2010 року, інформація в яких не відповідає дійсності;
- визнати протиправною бездіяльність ГУ МВС України в Одеській області щодо неподання, починаючи з 01.01.2008 року по 29.09.2011 року до ГУПФ України в Одеській області документів по перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з грудня 2005 року по грудень 2007 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2008 року відповідно до довідок про розмір грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення начальника відділу оперативного обслуговування ВНЗ 4-го міжрегіонального УВБ ДВБ ГУБОЗ МВС України підполковника міліції ОСОБА_1 , яка надано Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Одеській області до ГУПФ України в Одеській області 29.09.2011 року за № 14/1029, з урахуванням процентної надбавки за вислугу років підполковника ОСОБА_1 , яка встановлена постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2008 року по справі № 22-а-6964/08: у календарному обчисленні 21 рік 4 місяці 28 днів, у пільговому обчисленні 29 років 8 місяців 23 дня; в подальшому здійснити перарахунок згідно з вимогами Постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 року № 1375 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2009 року № 1252», Законів України «Про державний бюджет України на 2008 рік», «Про встановлення прожиткового мінімуму та змін заробітної плати`на 2009 рік, «Про Державний бюджет України на 2010 рік», «Про Державний бюджет України на 2011 рік», «Про Державний бюджет України на 2012 рік»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату пенсії за період з 01.01.2008 року по день набрання законної сили постанови, з урахуванням різниці, яка вже виплачена у цей період та продовжувати виплачувати пенсію відповідно до здійсненого перерахунку;
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2012 року позов задоволений частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок з 13 серпня 2008 року та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до подання Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Одеській області від 29.09.2011 року за № 14/1029, з урахуванням процентної надбавки за вислугу років підполковника ОСОБА_1 , а саме: у календарному обчисленні 21 рік 4 місяці 28 днів, у пільговому обчисленні 29 років 8 місяців 23 дня. В іншій частині позовним вимог відмовлено.
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2013 року постанова Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2012 року залишена без змін.
20.08.2020 року судом винесена окрема ухвала у порядку ст.383 КАС України у справі №2а/1570/8165/2011.
Ухвалою суду від 29.05.2012 року по справі 1570/3316/2012 відмовлено у відкритті провадження на підставі до п. 2 ч. 1 ст. 109 КАС України (у редакції на час прийняття ухвали суду), тобто з підстав в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, за участю третьої особи - Головного управління МВС України в Одеській області, в якій позивач просив зобов`язати відповідача внести зміни у наказ Міністерства внутрішніх справ України № 1040 о/с від 15.09.2011 року, виклавши пункт цього наказу щодо ОСОБА_1 у наступній редакції: «Унести зміни до наказів МВС: від 21 вересня 2007 року № 1237 о/с у частині звільнення підполковника міліції ОСОБА_1 (Н-926485), начальника відділу з оперативного обслуговування вищих навчальних закладів 4-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю. Уважати його звільненим з вислугою років у календарному обчисленні - 21 рік 4 місяці 28 днів; у пільговому обчисленні - 29 років 8 місяців 23 дня».
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають статус стабільних.
Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що:
«вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року);
Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про повернення позову позивачу.
Керуючись ст. ст. 122,123, 160, 161, 169, 248 КАС України, суддя
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, стягнення грошових коштів, зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу без розгляду.
Ухвала набирає законної сили у порядку ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. ст. 293-295 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва