Справа № 260/857/20
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 260/857/20

адміністративне провадження № К/9901/36428/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області, начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Шляховського Олександра Анатолійовича про визнання дій протиправними, визнання протиправним і скасування наказу та відшкодування завданої шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області (далі - ГУ НП в Закарпатській області), начальника ГУ НП в Закарпатській області Шляховського О. А., в якому просив: визнати незаконними дії начальника ГУ НП в Закарпатській області Шляховського О. А. щодо видачі ним наказу від 03 березня 2020 року №52о/с; визнати протиправним та скасувати наказ від 03 березня 2020 року №52о/с щодо відкликання ОСОБА_1 із щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача завдану матеріальну шкоду у розмірі 26074,25 грн та 40000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ГГУ НП в Закарпатській області Шляховського О. А. від 03 березня 2020 року №52о/с «По особовому складу». В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове судове рішення про відмову в позові.

05 жовтня 2021 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2021 року. Заявник, зазначаючи про пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та задовольнити позов у повному обсязі.

Предметом спору у цій справі є правомірність наказу про відкликання працівника поліції із відпустки та відшкодування майнової та моральної шкоди.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що заявник лише зазначив про те, що у скарзі міститься обґрунтування щодо наявності підстав для касаційного перегляду на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Проте, ОСОБА_1 не зазначено яка саме норма потребувє висновку Верховного Суду, а в тексті скарги лише процитовано положення частини четвертої статті 328 КАС України та окремі норми законодавства, без належної аргументації щодо їхнього неправильного застосування судом апеляційної інстанції у взаємозв`язку з обставинами цієї справи та положеннями статті 328 КАС України.

Так, у касаційній скарзі заявником частково викладено опис обставин справи, процитувано норми законодавства, з подальшим їхнім тлумаченням та незгодою з висновками судів щодо відсутності підстав для задоволення позову та відшкодування майнової і моральної шкоди.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами першої тв апеляційної інстанцій, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав Верховним Судом, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а представник позивача обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Проста констатація самого факту наявності або відсутності постанови Верховного Суду у справі з подібними правовідносинами не є достатньою підставою для обґрунтування касаційної скарги, оскільки вимагає визначення норми права, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/ не застосування цієї норми права.

Тому, лише загальні посилання на відсутність висновку Верховного Суду та невідповідність судових рішень висновкам Верховного Суду, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

За таких обставин, Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області, начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Шляховського Олександра Анатолійовича про визнання дій протиправними, визнання протиправним і скасування наказу та відшкодування завданої шкоди повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко