Справа № 500/946/21
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/946/21 пров. № А/857/15411/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Ільчишин Н.В., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року, головуючий суддя Подлісна І.М., ухвалене у м. Тернопіль, повний текст якого складено 21.05.2021 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Укрсиббанк", про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - Акціонерне товариство "Укрсиббанк", в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 14.08.2020 року №62809908 про стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 14.08.2020 року державним виконавцем Угрин З.Р., на підставі положень статей 3, 27, 40 Закону України Про виконавче провадження, винесена постанова про стягнення виконавчого збору, якою з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі: 4568,18 доларів США та 7677,77 грн., станом на 14.08.2020 року курс долара США по Національному банку України 27,54, загальна сума виконавчого збору: 133421,61 гривні (UAH). Вважав, що дії державного виконавця Угрин З.Р. щодо винесення постанови про стягнення з позивача виконавчого збору від 14.08.2020 року в межах виконавчого провадження № 62809908 є неправомірними, а постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору протиправною.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Угрин З.Р. про стягнення виконавчого збору у розмірі 133421,61 грн. від 14.08.2020 року, винесену в межах виконавчого провадження № 62809908.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься державним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, відтак державний виконавець, приймаючи оскаржену постанову, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» .

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконанні у Тернопільському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у виконавчому провадженні ВП № 62809908 перебував виконавчий лист №752/4515/17, виданий 13.03.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення ОСОБА_1 на користь ПАТ Укрсиббанк 34770,92 доларів США кредитної заборгованості, 6020,32 доларів США заборгованості за процентами, 29480,14 грн. пені за прострочення сплати процентів та судовий збір у розмірі 17354,46 грн. та за яким 14.08.2020 року відкрито виконавче провадження.

14.08.2020 року державним виконавцем Угрин З. Р., на підставі положень статей 3, 27, 40 Закону України Про виконавче провадження, винесена постанова про стягнення виконавчого збору, якою з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі: 4568,18 доларів США та 7677,77 грн., станом на 14.08.2020 року курс долара США по Національному банку України 27,54, загальна сума виконавчого збору: 133421,61 гривні (UAH)..

17.08.2020 року АТ "УКРСИББАНК" звернулось до Відповідача із заявою від 12.08.2021 року про повернення без виконання виконавчого листа №752/4515/17 виданого 13.03.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва.

Постановою від 18.08.2020 року державний виконавець Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Угрин З.Р., керуючись положеннями п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження повернув виконавчий лист стягувачу на підставі його заяви від 12.08.2020 року.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у постанові від 14.08.2020 року про стягнення виконавчого збору, тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону України Про виконавче провадження.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами статті 26 Закону визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У відповідності до ст. 27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Матеріалами справи підтверджується, що постановою державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.08.2020 року відкрито провадження з виконання виконавчого листа №752/4515/17, виданого 13.03.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення ОСОБА_1 на користь ПАТ Укрсиббанк 34770,92 доларів США кредитної заборгованості, 6020,32 доларів США заборгованості за процентами, 29480,14 грн. пені за прострочення сплати процентів та судовий збір у розмірі 17354,46 грн., та за яким 14.08.2020 року відкрито виконавче провадження.

Також, 14.08.2020 року державним виконавцем Угрин З. Р., на підставі положень статей 3, 27, 40 Закону України Про виконавче провадження, винесена постанова про стягнення виконавчого збору, якою з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі: 4568,18 доларів США та 7677,77 грн., станом на 14.08.2020 року курс долара США по Національному банку України 27,54, загальна сума виконавчого збору: 133421,61 гривні (UAH).

Колегія суддів зазначає, що норма ст. 27 Закону передбачає обов`язок виконавця винесення постанови про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, незалежно від того, чи вчинялись ним будь-які дії з примусового виконання чи ні.

Покликання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду у справі №761/11524/15-ц від 18.04.2018 року та №2540/3203/18 від 11.03.2020 року та Верховного Суду у справі №910/1587/13 є помилковими, оскільки такі висновки суду, покладені в основу своїх рішень у вказаних справах, ґрунтуються на нормах ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» в іншій редакції, ніж тій, що є чинною на момент винесення оскарженої постанови про стягнення виконавчого збору.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що приймаючи оскаржену постанову про стягнення виконавчого збору, державний виконавець діяв відповідно до закону, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі №500/946/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді Н. В. Ільчишин
В. В. Святецький
Повний текст постанови складено 18.10.2021 року.