Справа № 640/13822/20
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року м. Київ № 640/13822/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

за участю секретаря судового засідання - Шаповалової К.В.,

та представників сторін:

від позивача - Тарасюка О.І.,

від відповідача - Павленка С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний холдинг «Шевченківський»
доГоловного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельний Холдинг «Шевченківський» (далі - позивач, ТОВ «БХ «Шевченківський») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом (з урахуванням уточненої позовної заяви) до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.12.2019:

- №, яким ТОВ «БХ «Шевченківський» у зв`язку з порушеннями пунктів 44.1, 44.2, 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пункту 138.2, підпункту 138.3.1 пункту 138.3 статті 138 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 1745460,00 грн (за основним платежем - 1396368,00 грн, за штрафними санкціями - 349092,00 грн);

- №, яким ТОВ «БХ «Шевченківський» у зв`язку з порушеннями пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 723377,00 грн (за основним платежем - 578702,00 грн, за штрафними санкціями - 144675 грн);

- №, яким ТОВ «БХ «Шевченківський» у зв`язку з порушеннями підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 з урахуванням підпункту «е» підпункту 161.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 164.5 статті 164, пункту 171.2 «а» статті 171 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, на 190952,41 грн (за основним платежем - 114128,30 грн, за штрафними санкціями - 760824,11 грн);

- №, яким ТОВ «БХ «Шевченківський» у зв`язку з порушеннями підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту 168.4.4 пункту 168.4 статті 168 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, на 13048,55 грн (за основним платежем 7798,85 грн, за штрафними санкціями 5249,70 грн).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті за відсутності у діях позивача порушень приписів податкового законодавства, на підставі висновків акта перевірки, які не відповідають дійсним обставинам справи. На думку позивача, висновки контролюючого органу щодо нереального характеру господарських операцій позивача із контрагентами ТОВ «ДАЛТЕР ГРУП», ТОВ «КОНЦЕПТ АКТИВ», ТОВ «СТЕЛАТТА КОМПАНІ», ТОВ «БІГЛАЙН», ТОВ «РЕМОНТНО-ТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТАРГЕТ», ТОВ «АВТОМОДУС» спростовуються належним чином оформленими первинними документами. Ці документи були об`єктом дослідження та аналізу контролюючого органу і стосовно них жодних зауважень не надходило. Отже, на переконання позивача, висновки акта перевірки здійснено на підставі припущень та міркувань, що не передбачено чинним законодавством. Позивач вказує, що в акті перевірки, містяться лише посилання відповідача на наявність зареєстрованих кримінальних проваджень щодо службових осіб інших підприємств по ланцюгу постачання. Однак, діяльність таких осіб лише побічно стосується діяльності контрагентів позивача. Вказане не може бути доказом на спростування факту реальності господарських операцій, оскільки відповідачем не надано рішення суду (вироку, постанови) відносно посадових осіб підприємств-контрагентів, в якому містились б преюдиційні обставини для цієї справи. Всі контрагенти позивача на час здійснення господарських операцій мали необхідний обсяг цивільної та податкової правоздатності, оскільки перебували на обліку в органах податкової служби та мали свідоцтво платника податку на додану вартість. При цьому, податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від господарських та виробничих можливостей. Також позивач наголошує, що перевіркою не визначено конкретних фізичних осіб, у яких виникло додаткове благо у податковому періоді, у якому це додаткове благо виникло. Крім того не надано та не зазначено правову кваліфікацію витратам, понесеним ТОВ «БХ «Шевченківський» у відносинах з ФОП ОСОБА_1 .

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно та у відповідності із вимогами законодавства в результаті виявлених під час перевірки порушень. Мотивуючи свою позицію відповідач стверджує про те, що реальність вчинення господарських операцій між позивачем з наведеними в акті перевірки контрагентами - відсутня, а наслідком для податкового обліку не є фактичний рух активів, а лише задекларований на папері, таким чином, у позивача не було підстав для податкового обліку вказаних операцій. Підставою для висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства слугували такі факти, виявлені під час перевірки: не підтвердження фактів придбання зазначеними контрагентами товарів та послуг; наявність кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтею 205 Кримінального кодексу України по контрагентам. Також, на думку контролюючого органу, податок на доходи фізичних осіб за отримані послуги з туристичної діяльності ТОВ «БХ «Шевченківський» не утримано та до бюджету не сплачено, в результаті чого і було донараховано податок на доходи фізичних осіб.

Представником позивача подана відповідь на відзив, а також додаткові пояснення по справі, у яких заперечуються доводи відповідача та повторно наголошено на порушеннях контролюючого органу, що слугували для позивача підставою для звернення до суду із цим позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків.

25.06.2020 на виконання вимог ухвали суду представник позивача через канцелярію суду подав виправлену позовну заяву.

Ухвалою суду від 14.07.2020 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

30.07.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

26.10.2020 представником позивача подана заява про зміну (доповнення) підстав заявленого позову.

26.10.2020 за результатами обговорення клопотання відповідача від 03.03.2020 щодо виклику у судове засідання для допиту у якості свідків осіб, якими здійснювалась податкова перевірка, за результатами якої винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення та проводились відповідні математичні розрахунки - судом постановлена ухвала про відмову у його задоволенні.

16.11.2020 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 23.11.2020 відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив.

16.12.2020 у підготовчому засіданні постановлена ухвала про закінчення підготовчого провадження і призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав і заперечив проти його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

Відповідно до статей 20, 77, пункту 82.1 статті 82, пункту 85.9 статті 85 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та на підставі наказів ГУ ДПС у м. Києві № 1962 від 15.02.2019 та № 11910 від 28.08.2019, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «БХ «Шевченківський» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, валютного - за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 18.03.2014 по 31.12.2018 та іншого законодавства, за результатами якої складено акт №6/26-15-05-07-02-10/39139346 від 25.09.2019.

Актом перевірки зафіксовано висновки контролюючого органу про порушення ТОВ «БХ «Шевченківський» вимог податкового законодавства, а саме:

1) пунктів 44.1, 44.2 і 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пункту 138.2, підпункту 138.3.1 пункту 138.3 статті 138, ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 1431680,00 грн, в т.ч.:

2016 рік на суму 1162170,00 грн;

2017 рік на суму 49598,00 грн;

2018 рік на суму 219911,00 грн;

2) пунктів 198.2, 198.3 і 198.6 статті 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1796156,00 грн, в т.ч.:

січень 2016 року у сумі 83000,00 грн;

лютий 2016 року - 8333,00 грн;

березень 2016 року - 26453,00 грн;

квітень 2016 року - 116667,00 грн;

травень 2016 року - 233334,00 грн;

червень 2016 року - 16667,00 грн;

липень 2016 року - 472167,00 грн;

серпень 2016 року - 260833,00 грн;

жовтень 2016 року - 116667,00 грн;

грудень 2016 року - 168153,00 грн;

січень 2017 року - 258628,00 грн;

березень 2017 року - 18420,00 грн;

квітень 2017 року - 12129,00 грн;

травень 2017 року - 4705,00 грн.

3) пункту 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85 ПК України в частині не надання посадовим (службовим) особам контролюючих органів документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки;

4) підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 з урахуванням підпункту «е» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 164.5 статті 164, статті 171.2 «а» статті 171 ПК України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 229447,88 грн:

- статті 51, пункту 70.16 статті 70, підпункту 176.2 «б» пункту 176.2 статті 176 ПК України, в результаті чого встановлено подання з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманою з них податку (форма №1 ДФ) за III квартал 2016 року, за І, II, ІІІ, IV квартал 2018 року;

- підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту 168.4.4 пункту 168.4 статті 168 ПК України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування військового збору до бюджету в періоді, шо перевірявся, на загальну суму 15679,10 грн (в тому числі 2016 рік - 11549,91 грн, 2017 рік - 4133,19 грн);

- підпункту 4.2.6 пункту 4.2 статті 6 розділу II Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI зі змінами, і результаті чого встановлено подання з порушення встановлених строків Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за березень 2016 року.

Підставою для таких висновків слугували обставини, встановлені контролюючим органом, зокрема, за результатами оцінки взаємовідносин позивача у спірному періоді з його контрагентами: ТОВ «ДАЛТЕР ГРУП», ТОВ «КОНЦЕПТ АКТИВ», ТОВ «СТЕЛАТТА КОМГІАНІ», ТОВ «БІГЛАЙН», ТОВ «РЕМОНТНО-ТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТАРГЕТ», ТОВ «АВТОМОДУС».

Щодо взаємовідносин з ТОВ «АВТОМОДУС» відповідачем встановлено:

Фінансовий звіт за 2016 рік не подано. Остання податкова звітність - декларація з податку на додану вартість подана за вересень 2016 року.

Перевіркою взято до уваги ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2018 по справі №759/8410/18 (провадження №1-кс/759/2303-18) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 212 КК України, відповідно до якої невстановлені слідством особи зареєстрували, зокрема, ТОВ «АВТОМОДУС» на підставних осіб. Вироком віл 22.08.2017 визнано ОСОБА 3 винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «БІГЛАЙН»:

Остання податкова звітність - декларація з податку на додану вартість подана за лютий 2016 року свідоцтво платника ПДВ від 01.11.2015 анульовано 23.02.2016 (41 - ліквідація за власним бажанням).

Згідно з аналізом бази «Єдиний реєстр податкових накладних» та додатків 5 до декларацій з ПДВ ТОВ «БІГЛАЙН» здійснювало придбання бензину, газу скрапленого, чаю чорного та зеленого, коробок монтажних, розетки, свинини). ТОВ «БІГЛАЙН» не придбавало релейних шаф типу ОРШ з мпз Діамант V010.

Крім того, на адресу оперативного та слідчого управління Харківського управління Офісу великих платників податків ДПС направлено лист від 21.03.2019 №12408/7/26-15-14-07-02-13, щодо надання негативної інформації відносно контрагента ТОВ «Будівельний Холдинг «Шевченківський».

Також, в результаті аналізу інформації, яка міститься в Реєстрі облікових карток суб`єктів фіктивного підприємництва встановлено, що по ТОВ «БІГЛАЙН» наявна облікова картка суб`єкта фіктивного підприємництва, внесена 26.09.2016 ОУ СДПІ ОВП у м. Харкові.

Тому на думку контролюючого органу, ТОВ «БІГЛАЙН» не могло здійснювати реалізацію вищевказаного товару для ТОВ «БХ «Шевченківський».

Щодо контрагента позивача - ТОВ «ДАЛТЕР ГРУП»:

Остання податкова звітність - декларація з податку на додану вартість подана за грудень 2016 року з нульовими показниками. Декларацію з податку на прибуток та фінансовий звіт за 2016 рік не подано.

Свідоцтво платника ПДВ віл 01.01.2016 анульовано 14.03.2018 (39 - відсутність поставок та ненадання декларацій).

Згідно з аналізом бази «Єдиний реєстр податкових накладних» та додатків 5 до декларацій з ПДВ встановлено, що ТОВ «ДАЛТЕР ГРУП» здійснювало, придбання цигарок в асортименті. Оренда та суборенда складських приміщень відсутня.

В акті перевірки зазначено, що відповідно до пояснення громадянина ОСОБА_2 (директор), який має освіту за спеціальністю повара та зазначив, що на прохання знайомого він став директором та засновником ТОВ «ДАЛТЕР ГРУП». Однак чим займається підприємство йому не відомо, оскільки після відкриття рахунків в банку було втрачено контакти з цією особою.

Крім того, згідно з актом перевірки, у провадженні слідчого СВ Московського ВП ГУ НП у Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000366 від 19.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. З матеріалів провадження встановлено, що до складу «конвертаційного центру» в який входить підприємство ТОВ «Томас трейд» входить ряд СГД, які надають послуги підприємствам Харківського регіону та інших регіонів України по формуванню штучного податкового кредиту з ПДВ, шляхом порушення діючого законодавства України, зокрема, ТОВ «ДАЛТЕР ГРУП».

Також, в результаті аналізу інформації, яка міститься в Реєстрі облікових карток суб`єктів фіктивного підприємництва встановлено, що по ТОВ «БІГЛАЙН» наявна облікова картка суб`єкта фіктивного підприємництва внесена 22.11.2018 ОУ СДПІ ОВП у Харківській області.

Стосовно ТОВ «КОНЦЕПТ АКТИВ»:

Остання податкова звітність - декларація з податку на додану вартість подана за вересень 2016 року. Свідоцтво платника ПДВ від 01.10.2015 анульовано 16.01.2018 (39 - відсутність поставок та ненадання декларацій). Декларацію з податку на прибуток за 2016 рік не подано.

Згідно з аналізом бази «Єдиний реєстр податкових накладних» та додатків 5 до декларацій з ПДВ ТОВ «КОНЦЕПТ АКТИВ» здійснювало придбання (автоматичний вимикач, бензин, газ скраплений, кабель, тушка курчат-бройлер та інше. Оренда та суборенда складських приміщень та транспорту відсутня.

Тому, на думку контролюючого органу, ТОВ «КОНЦЕПТ АКТИВ» не могло здавати в суборенду нежитлові приміщення та автотранспорт для ТОВ «БХ «Шевченківський».

Стосовно ТОВ «РЕМОНТНО-ТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТАРГЕТ»:

Остання податкова звітність - декларація з податку на додану вартість подана за січень 2016 року Свідоцтво платника ПДВ від 01.11.2013 анульовано 19.02.2016 (41 - ліквідація за власним бажанням). Декларацію з податку на прибуток та фінансовий звіз за 2016 рік не подано.

Згідно з аналізом бази «Єдиний реєстр податкових накладних» та додатків 5 до декларацій з ПДВ ТОВ «РЕМОНТНО-ТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТАРГЕТ» не здійснювало придбання кабелю АСБл-10 3x120.

По ТОВ «РЕМОНТНО-ТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТАРГЕТ» в Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна інформація, що відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2017 по справі №757/65920/17-к Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001053 від 05.04.2017 за фактами привласнення упродовж 2015-2016 років коштів за попередньою змовою групою осіб із службовими особами інших суб`єктів господарської діяльності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Під час аналізу фінансової звітності ТОВ «Грангард» встановлено, що після того, як підприємство отримало кошти, частину отриманих коштів було перераховано на розрахункові рахунки підприємств з ознаками фіктивності, а саме: ТОВ «Далтер Груп», ТОВ «РЕМОНТНО- ТОРГОВІ ПІДПРИЄМСТВО «ТАРГЕТ», ТОВ «Рейлтек», ТОВ «Схід-опт-торг», зокрема, з ознаками фіктивності прокурор вказує на підприємства, ТОВ «Рейлтек», ТОВ «РЕМОНТНО- ТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТАРГЕТ» (про фіктивність вказаних товариств підтвердили їх директори, що стверджується протоколами допитів директорів цих підприємств)».

Щодо ТОВ «СТЕЛАТТА КОМПАНІ»:

Остання податкова звітність - декларація з податку на додану вартість подана за травень 2016 року, Декларацію з податку на прибуток та фінансовий звіт за 2016 рік не подано.

Згідно з аналізом бази «Єдиний реєстр податкових накладних» та додатків 5 до декларацій з ПДВ ТОВ «СТЕЛАТТА КОМПАНІ» здійснювало придбання оливи моторної, автозапчастини, велосипедів, світильників, овочів, м`яса, кави та іграшок для дітей та інше). Оренда та суборенда складських приміщень та транспорту відсутня.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень по ТОВ «СТЕЛАТТА КОМПАНІ» наявна ухвала по справі №751/11376/16-к від 23.12.2016 провадження №1-кс/751/3062/16 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 205 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи створили шляхом реєстрації на підставних осіб ряд суб`єктів підприємницької діяльності реквізити та рахунки яких використовувались для прикриття незаконної діяльності, що полягала в наданні послуг по незаконному формуванню податкового кредиту реально діючим СГД. В подальшому стало відомо, що організаторами «конвертаційного центру» являються ОСОБА 3 та ОСОБА 4, які створили шляхом реєстрації на підставних осіб ряд суб`єктів підприємницької діяльності, зокрема, ТОВ «СТЕЛАТТА КОМПАНІ», реквізити та рахунки яких використовувались для прикриття незаконної діяльності, що полягала в наданні послуг по незаконному формуванню податкового кредиту реально діючим СГД шляхом документального оформлення безтоварних господарських операцій.

Таким чином, контролюючий орган дійшов висновку, що перевіркою не підтверджується реальність проведення господарських операцій між ТОВ «Будівельний Холдинг «Шевченківський» та ТОВ «ДАЛТЕР ГРУП», ТОВ «КОНЦЕПТ АКТИВ», ТОВ «СТЕЛАТТА КОМГІАНІ», ТОВ «БІГЛАЙН», ТОВ «РЕМОНТНО-ТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТАРГЕТ», ТОВ «АВТОМОДУС».

Також, перевіркою встановлено не утримання податку на доходи фізичних осіб із доходу фізичних осіб із суми 1045273,00 грн перерахованої з розрахункового рахунку ТОВ «БХ «Шевченківський» на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 за авіаквитки.

При цьому, контролюючий орган виходив з того, що авансові звіти та підтверджуючі документи про відрядження за кордон а саме: накази на відрядження, запрошення, укладеного договору з стороною що приймає, посадкові талони до перевірки не надані. Податок на доходи фізичних осіб із вказаних сум ТОВ «БХ «Шевченківський» не утримано та до бюджету не сплачено, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 229447,88 гривень.

Таким чином, на думку контролюючого органу, підприємством не виконано вимоги податкового законодавства в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 229447,88 грн.

Крім того, враховуючи вищевикладене, за висновком відповідача, ТОВ «БХ «Шевченківський», також порушено вимоги пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України в частині не нарахування, не утримання та не сплати військового збору на загальну суму 15679,10 грн.

Не погоджуючись із висновками акта перевірки позивачем подані на цей акт заперечення.

Листом про розгляд заперечень ГУ ДПС у м. Києві №67921/10/26-15-05-07-02-15 від 20.12.2019, розглянуто заперечення позивача та викладено висновки акта №6/26-15-05-07-02-10/39139346 від 25.09.2019 у нові редакції щодо виявлених під час перевірки порушень:

1) пунктів 44.1, 44.2 і 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пункту 138.2, підпункту 138.3.1 пункту 138.3 статті 138, ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 1396368 грн, в т.ч.:

2016 рік на суму 1162170,00 грн;

2017 рік на суму 49598,00 грн;

2018 рік на суму 184600,00 грн;

2) пунктів 198.2, 198.3 і 198.6 статті 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1796156,00 грн, в т.ч.:

січень 2016 року у сумі 83000,00 грн;

лютий 2016 року - 8333,00 грн;

березень 2016 року - 26453,00 грн;

квітень 2016 року - 116667,00 грн;

травень 2016 року - 233334,00 грн;

червень 2016 року - 16667,00 грн;

липень 2016 року - 472167,00 грн;

серпень 2016 року - 260833,00 грн;

жовтень 2016 року - 116667,00 грн;

грудень 2016 року - 168153,00 грн;

січень 2017 року - 258628,00 грн;

березень 2017 року - 18420,00 грн;

квітень 2017 року - 12129,00 грн;

травень 2017 року - 4705,00 грн.

3) пункту 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85 ПК України в частині не надання посадовим (службовим) особам контролюючих органів документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки;

4) підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 з урахуванням підпункту «е» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 164.5 статті 164, статті 171.2 «а» статті 171 ПК України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 229447,88 грн:

- статті 51, пункту 70.16 статті 70, підпункту 176.2 «б» пункту 176.2 статті 176 ПК України, в результаті чого встановлено подання з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманою з них податку (форма №1 ДФ) за III квартал 2016 року, за І, II, ІІІ, IV квартал 2018 року;

- підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту 168.4.4 пункту 168.4 статті 168 ПК України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування військового збору до бюджету в періоді, шо перевірявся, на загальну суму 15679,10 грн (в тому числі 2016 рік - 11549,91 грн, 2017 рік - 4133,19 грн);

- підпункту 4.2.6 пункту 4.2 статті 6 розділу II Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI зі змінами, і результаті чого встановлено подання з порушення встановлених строків Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за березень 2016 року.

На підставі акта перевірки (з урахуванням внесених уточнень) відповідачем 23.12.2019, зокрема, винесено податкові повідомлення-рішення:

- №, яким ТОВ «БХ «Шевченківський» у зв`язку з порушеннями пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 723377 грн (з них: за основним платежем - 578702,00 грн, штрафні (фінансові) санкції - 144675,00 грн);

- №, яким ТОВ «БХ «Шевченківський» у зв`язку з порушеннями пунктів 44.1, 44.2, 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пункту 138.2, підпункту 138.3.1 пункту 138.3 статті 138 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 1745460,00 грн (з них: за основним платежем - 1396368,00 грн, штрафні (фінансові) санкції - 349092,00 грн);

- №, яким ТОВ «БХ «Шевченківський» у зв`язку з порушеннями підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту 168.4.4 пункту 168.4 статті 168 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, на суму 13048,55 грн (з них: за основним платежем - 7798,85 грн, штрафні (фінансові) санкції - 5249,70 грн);

- №, яким ТОВ «БХ «Шевченківський» у зв`язку з порушеннями підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 з урахуванням підпункту «е» підпункту 161.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 164.5 статті 164, пункту 171.2 «а» статті 171 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, на суму 190952,41 грн (з них: за основним платежем - 114128,30 грн, штрафні (фінансові) санкції - 760824,11 грн).

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

Рішенням про результати розгляду скарги Державної податкової служби України від 02.04.2020 за №11888/6/99-00-08-05-01-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення - без змін.

Не погоджуючись із висновками відповідача і стверджуючи про протиправність податкових повідомлень-рішень, ТОВ «БХ «Шевченківський» звернулось до суду з цим позовом.

Оцінюючи рішення суб`єкта владних повноважень з урахуванням вимог законодавства, якими регулюються спірні правовідносини та встановлених у справі обставин, суд при вирішенні спору по суті враховує таке.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 23.12.2019.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Як встановлено положеннями пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Згідно ж з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №996-XIV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як визначено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкових вигод, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Аналіз реальності господарської діяльності здійснюється на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Відповідач висновки щодо «нереальності» руху товарів, поставлених позивачу його контрагентами, обґрунтовує: відсутністю руху активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій; відсутній кваліфікований персонал; кількість працюючих - не можливо встановити, так як підприємствами не подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ за перевіряємий період; відсутні основні фонди; відсутність реального ланцюга постачання товарно-матеріальних цінностей та надання послуг.

При цьому, на підставі наявних в матеріалах справи доказів встановблено, що між позивачем та ТОВ «ДАЛТЕР ГРУП», ТОВ «КОНЦЕПТ АКТИВ», ТОВ «СТЕЛАТТА КОМГІАНІ», ТОВ «БІГЛАЙН», ТОВ «РЕМОНТНО-ТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТАРГЕТ», ТОВ «АВТОМОДУС» відбулися господарські операції.

Так, на підставі рахунку-фактури № СФ 0000026 від 20.12.2016 позивачем було здійснено авансовий платіж ТОВ «АВТОМОДУС» на суму 1008917,08 грн за пиломатеріали - брус 150x150 у кількості 207.1 м. куб.

У зв`язку з прийняттям пропозиції шляхом оплати товару, 21.12.2016 ТОВ «АВТОМОДУС» було фактично поставлено позивачу пиломатеріали брус 150x150 в кількості 207.1 м. куб. на суму 1008917,08 грн про що сторонами була підписана видаткова накладна.

Також, на підставі рахунку-фактури № СФ 0000041 від 27.12.2016 позивачем було здійснено авансовий платіж на суму 1504828,76 грн. Однак, поставка оплаченого за зазначеним рахунком-фактурою пиломатеріалу здійснена ТОВ «АВТОМОДУС» не була. У зв`язку з чим, у позивача рахується дебіторська заборгованість в сумі 1504828,76 грн.

На час взаємовідносин з ТОВ «АВТОМОДУС» було зареєстровано як юридична особа та платником податку на додану вартість.

У спірному випадку ТОВ «АВТОМОДУС» здійснювало продаж товару (пиломатеріали) ТОВ «БХ «Шевченківський» на підставі публічного договору (публічна оферта, розміщена в приміщенні офісу) без письмового укладення відповідних договорів купівлі-продажу.

На підтвердження зазначеної господарської операції позивачем надано копію видаткової накладної та виписку по рахункам.

Також, згідно матеріалів справи, між позивачем (Покупець) та ТОВ «БІГЛАЙН» (Продавець) було укладено договір постачання №151015 від 15.10.2015, відповідно до якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію, найменування, номенклатура, асортимент кількість якої зазначені у Специфікації до договору.

Фактична поставка шаф в кількості 2 шт. відбулася 28.01.2016, про що сторонами була підписана видаткова накладна № 2801162 від 28.01.2016.

Відповідно до пункту 2.4 договору постачання розрахунок за продукцію здійснюється покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, в порядку і строки передбаченому в Специфікації до договору.

За поставлену продукцію позивач сплатив частково суму 51050,00 грн, згідно банківської виписки від 10.02.2016. У зв`язку з чим, в обліку ТОВ «БХ «Шевченківський» рахується дебіторська заборгованість.

Також, між позивачем та ТОВ «ДАЛТЕР ГРУП» укладено договір суборенди нежитлового приміщення та відкритої площадки від 04.05.2016 № 1, відповідно до якого ТОВ «ДАЛТЕР ГРУП» (Суборендодавець) надає, а позивач (Суборендар) приймає в тимчасове оплатне користування: офісне приміщення площею 20 кв. м.; відкриту площадку площею 2200 кв. м.; кран РДК, автонавантажувач, трактор ДТ-75, що знаходяться за адресою: Київська обл., Києво- Святошинський р-н., м. Боярка. вул. Маяковського, 49). Термін дії договору по 31.12.2016.

Відповідно до п.3.1 зазначеного договору, місячна плата за об`єкти суборенди становить 700000,00 грн, в т.ч. ПДВ.

Згідно Додаткової угоди від 30.06.2016 Суборендар та Суборендодавець прийшли до згоди про розірвання договору з 30.06.2016.

Про надання послуг суборенди сторонами складені та підписані акт здачі прийняття робіт (надання послуг): 31.05.2016 на суму 700000,00 грн (в т. ч. ПДВ) та 30.06.2016 на суму 700000,00 грн (в т. ч. ПДВ).

Послуги суборенди оплачені ТОВ «БХ «Шевченківський» в повному обсязі в сумі 1400000,00 грн, (в т. ч. ПДВ) про що свідчать виписки банківської установи: від 03,06.2016 на суму 109000,00 грн, від 03.06.2016 на суму 230000,00 грн, від 16.06.2016 на суму 361000,00 грн, від 17.06.2016 на суму 350000,00 грн, від 04.07.2016 на суму 186500,00 грн, від 06.07.2016 на суму 163500,00 грн.

На час укладання та виконання зазначеного договору суборенди ТОВ «ДАЛТЕР ГРУП» було зареєстровано як юридична особа та платником податку на додану вартість.

На підтвердження зазначених господарських операцій позивачем надано копії: договору суборенди нежитлового приміщення та відкритої площадки від 04.05.2016 № 1, акти здачі-приймання робіт (надання послуг), акти прийому передачі до договору №1 оренди від 04.05.2016, повідомлення про припинення дії договору суборенди, додаткову угоду від 30.06.2016, банківські виписки.

Також, між позивачем та ТОВ «КОНЦЕПТ АКТИВ» укладено договір суборенди нежитлового приміщення та відкритої площадки № 1016 від 01.07.2016, відповідно до якого ТОВ «КОНЦЕПТ АКТИВ» (Суборендодавець) надає, а позивач (Суборендар) приймає в тимчасове оплатне користування: офісне приміщення площею 20 кв. м.; відкриту площадку площею 2200 кв. м.; кран РДК, автонавантажувач, трактор ДТ-75, що знаходяться за адресою: Київська обл., Києво- Святошинський р-н., м. Боярка. вул. Маяковського, 49). Термін дії договору по 31.12.2016.

Відповідно до п.3.1 зазначеного договору, місячна плата за об`єкти суборенди становить 700000,00 грн (в т. ч. ПДВ).

Згідно Додаткової угоди про розірвання договору від 31.10.2016 Суборендар та Суборендодавець прийшли до згоди про розірвання даного договору з 31.10.2016.

Про надання послуг суборенди сторонами складені та підписані Акти здачі прийняття робіт (надання послуг): 31.07.2016 на суму 700000,00 грн (в т. ч. ПДВ); 31.08.2016 на суму 700000,00 грн (в т. ч. ПДВ); 30.09.2016 на суму 700000,00 грн (в т. ч. ПДВ).

Послуги суборенди оплачені позивачем в повному обсязі в сумі 2100000,00 грн (в т. ч. ПДВ), про що свідчать виписки банківської установи: від 02.08.2016 на суму 112500,00 грн, від 03.08.2016 на суму 180000,00 грн, від 10.08.2016 на суму 193750,00 грн, від 10.08.2016 на суму 100000,00 грн, від 01.09.2016 на суму 113750,00 грн, від 01.09.2016 на суму 343750,00 грн, від 08.09.2016 на суму 265000,00 грн, від 04.10.2016 на суму 91250,00 грн, від 04.10.2016 на суму 306250,00 грн, від 10.10.2016 на суму 393750,00 грн.

На час укладання та виконання зазначеного договору суборенди ТОВ «КОНЦЕПТ АКТИВ» було зареєстровано як юридична особа та платником податку на додану вартість.

На підтвердження зазначених господарських операцій позивачем надано копії: договору суборенди нежитлового приміщення та відкритої площадки № 1016 від 01.07.2016, акти здачі-приймання робіт (надання послуг), акти прийому передачі до договору, повідомлення про припинення дії договору суборенди, додаткову угоду про розірвання договору від 31.10.2016, банківські виписки.

Також, між позивачем (Покупець) та ТОВ «РЕМОНТНО-ТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТАРГЕТ» (Постачальник) було укладено договір постачання № 110116-1 від 11.01.2016, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити в обумовлені цим Договором терміни Покупцеві кабельно-провідникову продукцію в асортименті, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар.

На підставі договору 12.01.2016 ТОВ «РЕМОНТНО-ТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТАРГЕТ» поставило продукцію Кабель АСБл 3x120-10 в кількості 0.5 км на суму 108720,00 грн, а позивач прийняв продукцію, про що сторонам була підписана видаткова накладна № 12 від 12.01.2016.

Крім того, між позивачем та ТОВ «СТЕЛАТТА КОМПАНІ» укладено договір суборенди нежитлового приміщення та відкритої площадки № 1 від 01.03.2016, відповідно до якого ТОВ «СТЕЛАТТА КОМПАНІ» (Суборендодавець) надає, а позивач (Суборендар) приймає в тимчасове оплатне користування: офісне приміщення площею 20 кв. м.; відкриту площадку площею 2200 кв. м.; кран РДК, автонавантажувач, трактор ДТ-75, що знаходяться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м. Боярка. вул. Маяковського, 49). Термін дії договору по 31.12.2016.

Відповідно до п.3.1 зазначеного договору, місячна плата за об`єкти суборенди становить 700000,00 грн (в т.ч. ПДВ).

Згідно Додаткової угоди про розірвання договору від 30.04.2016 Суборендар та Суборендодавець прийшли до згоди про розірвання даного договору з 30.04.2016.

Про надання послуг суборенди сторонами складені та підписані Акти здачі прийняття робіт (надання послуг): 31.03.2016 на суму 700000,00 грн (в т. ч. ПДВ); 30.04.2016 на суму 700000,00 грн (в т. ч. ПДВ).

Послуги суборенди оплачені позивачем в повному обсязі в сумі 1400000,00 грн (в т. ч. ПДВ) про то свідчать виписки банківської установи: від 05.04.2016 на суму 415000,00 грн, від 14.04.2016 на суму 200000,00 грн, від 20.04.2016 на суму 85000,00 грн, від 04.05.2016 на суму 116000,00 грн, від 12.05.2016 на суму 140000,00 грн, від 27.05.2016 на суму 160000,00 грн, від 01.06.2016 на суму 185000,00 грн, від 02.06.2016 на суму 99000,00 грн.

На час укладання та виконання зазначеного договору суборенди ТОВ «СТЕЛАТТА КОМПАНІ» було зареєстровано як юридична особа та платником податку на додану вартість.

На підтвердження зазначених господарських операцій позивачем надано копії: договору суборенди нежитлового приміщення та відкритої площадки від 01.03.2016 № 1, акти здачі-приймання робіт (надання послуг), акти прийому передачі до договору, повідомлення про припинення дії договору суборенди, додаткову угоду про розірвання договору від 30.04.2016, банківські виписки.

При цьому суд звертає увагу, що відповідачем у акті перевірки не зазначено жодного конкретного недоліку в оформленні первинних документів, складених за результатами господарських операцій.

Як встановлено судом під час розгляду справи, на час укладення та виконання договорів контрагенти позивача були зареєстрованими у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, тобто мали достатній об`єм правоздатності для складання первинних документів та укладання будь-яких правочинів.

Також, відповідно до пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності. Це однаковою мірою стосується як витрат із податку на прибуток, так і сум податкового кредиту з ПДВ.

За змістом абзацу 11 частини першої статті 1, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі.

Таким чином, у податковому обліку понесені витрати на придбання товарів/послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення.

До первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції.

Водночас нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів/послуг має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, обумовлених лише посиланням на недостатність у контрагента покупця послуг трудових ресурсів.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Норми податкового законодавства не визначають місцезнаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача).

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду, зокрема, у постановах від 26.06.2018 (справа № 803/649/15-а), від 31.07.2018 (справа № 820/3119/17), від 31.07.2018 (справа № 870/4938/12).

Зміна майнового стану позивача за спірними господарськими операціями підтверджується документами, наданими позивачем.

Разом з тим, слід відзначити, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема, обумовлюватись відсутністю необхідних трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, виробничих потужностей тощо, адже контрагентів позивача не позбавлено права залучати матеріально-технічні ресурси для здійснення господарської діяльності.

В свою чергу, визначальним критерієм для підтвердження права платника на податковий кредит є встановлення факту руху активів або зміни зобов`язань платника, наявність ділової мети, а також відсутність факту узгодженості дій платника з недобросовісним контрагентом з метою незаконного отримання податкових вигод, або його обізнаності з такими діями контрагента. При цьому оцінюючи дії платника податків необхідно виходити з принципів «індивідуальної відповідальності» платника, а також «належної обачності», встановлені рішеннями Європейського суду з прав людини у справі «Булвес АТ проти Болгарії» від 22.01.2009, а також у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007.

Зокрема, в рішенні від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» вказано, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань.

Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

В силу вимог наведених норм податкові накладні виписані від імені підприємства та від особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності цього підприємства, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами, відповідно посвідчувати факт придбання товарів.

У постановах Верховного Суду України від 05.03.2012 (справа № 21-421а11), від 22.09.2015 (справа № 21-887а15), від 01.12.2015 (справі № 21-3788а15), також міститься правовий висновок, відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

В акті перевірки та в своїх запереченнях відповідач вказує, що згідно інформації з «Єдиного реєстру судових рішень» встановлено, що контрагенти позивача фігурують у кримінальних провадженнях за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 та ч.27, ст.205, ч.3 ст.209, ч.3 ст.212 Кримінального кодексу України.

Також, контролюючий орган зазначив в акті перевірки, що один з контрагентів позивача по ланцюгу постачання фігурує у якості підприємства з ознаками фіктивності (ознака - зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження) у обліковій картці суб`єкта фіктивного підприємництва.

Висновки контролюючого органу по контрагенту ТОВ «АВТОМОДУС» ґрунтуються на ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2018 по справі №759/8410/18 (провадження №1-кс/759/2303-18) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 212 КК України.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала в справі у вказану дату №759/8410/18 винесена Святошинським районним судом міста Києва і містить посилання на доводи старшого слідчого СВ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, наведені на обґрунтування клопотання про надання тимчасового доступу до документів іншої юридичної особи, на реєстрацію невстановленими слідством осіб ряду юридичних осіб (у тому числі і ТОВ «АВТОМОДУС») на підставних осіб.

Одночасно контролюючий орган посилається на вирок Святошинського районного суду міста Києва по справі №759/11929/17 (провадження №1-кп/759/780/17), ОСОБА_3 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу.

Водночас, зміст наведеного вироку суду, розміщений в Єдиному державного реєстру судових рішень, не містить посилань на таку юридичну особу як ТОВ «АВТОМОДУС» () - ні про створення цього Товариства обвинуваченою, ні на взаємовідносини створеного за її пособництва ТОВ «Інтех К» (ТОВ «Дінккарт») з контрагентом позивача.

З огляду на викладене доводи відповідача у цій частині визнаються судом безпідставними.

Стосовно посилань контролюючого органу в акті перевірки при оцінці взаємовідносин позивача з ТОВ «ДАЛТЕР ГРУП» на перебування у провадженні слідчого СВ Московського ВП ГУ НП у Харківській області матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000366 від 19.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, суд звертає увагу на таке.

Згідно змісту ухвали Московського районного суду міста Харкова від 27.04.2018 у справі №643/5026/18 «до складу «конвертаційного центру» в який входить підприємство ТОВ «Томас трейд» входить ряд СГД, які надають послуги підприємствам Харківського регіону та інших регіонів України по формуванню штучного податкового кредиту з ПДВ, шляхом порушення діючого законодавства України, зокрема, ТОВ «ДАЛТЕР ГРУП».

Однак, посилання на досудове розслідування за № 0000366 від 19.01.2018, яке не стосується правовідносин між позивачем та ТОВ «ДАЛТЕР ГРУП», суд визнає безпідставним. До того ж суд враховує, що за змістом вказаної ухвали слідчого судді, предметом дослідження у цій справі було клопотання слідчого Московського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, на обґрунтування якого і були наведені вищевказані обставини, і за результатами його розгляду «з метою всебічного, повного дослідження обставин вчинення вказаного злочину, виникла необхідність у тимчасовому доступі до речей і документів з можливістю їх вилучення в ПФ «ПРОМЕНЕРГО» , а саме документів по фінансово-господарським взаємовідносинам ПФ «ПРОМЕНЕРГО» з його контрагентами (у тому числі і з ТОВ «ДАЛТЕР ГРУП») судом надано доступ слідчому до належним чином виготовлених та завірених копій документів по фінансово-господарським взаємовідносинам. Така ухвала постановлена судом у 2018 році. Однак, станом на час постановлення рішення у цій справі доказів порушення відносно посадових осіб ТОВ «ДАЛТЕР ГРУП» кримінального провадження за ухилення від сплати податків відповідачем суду не надано.

Не містять матеріали справи і пояснень ОСОБА_2 - керівника/засновника ТОВ «ДАЛТЕР ГРУП» щодо його непричетності до створення і діяльності цього підприємства. Такі пояснення, згідно акта перевірки, надійшли від ГУ ДПС у Харківській області. При цьому, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням ОСОБА_2 , що є засновником ТОВ «ДАЛТЕР ГРУП», є місто Київ, а місцезнаходження Товариства - Київська область, місто Ірпінь і перебуває на обліку у ГУ ДПС у Київській області, (Ірпінська ДПІ).

Щодо контрагента позивача - ТОВ «РЕМОНТНО-ТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТАРГЕТ» в акті перевірки є посилання на дані Єдиного державного реєстру судових рішень, а саме - на наявність у ньому ухвали Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2017 по справі № 757/65920/17-к.

Разом з тим, згідно змісту наведеної ухвали, розміщеної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, предметом дослідження у цій справі було клопотання прокурора, в обґрунтування якого наведено, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001053 від 05.04.2017 за фактами привласнення упродовж 2015-2016 років коштів службовими особами філій ПАТ «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» за попередньою змовою групою осіб із службовими особами інших суб`єктів господарської діяльності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. При цьому, даних щодо наявності кримінального провадження відносно посадових осіб ТОВ «РТП «ТАРГЕТ» відповідач не навів, а Єдиний державний реєстр судових рішень таких даних не містить.

Стосовно контрагента позивача - ТОВ «СТЕЛАТТА КОМПАНІ» в акті перевірки містяться посилання на наявність у Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвали по справі №751/11376/16-к від 23.12.2016 (провадження №1-кс/751/3062/16) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 205 КК України. Розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвала, на яку посилається контролюючий орган містить посилання старшого слідчого з ОВС першого ВРКП СУ ФР Головного управління ДФС у Чернігівській області в обґрунтування свого клопотання на те, що організаторами «конвертаційного центру» ОСОБА 3 та ОСОБА 4 створили шляхом реєстрації на підставних осіб ряд суб`єктів підприємницької діяльності, зокрема, ТОВ «СТЕЛАТТА КОМПАНІ», реквізити та рахунки яких використовувались для прикриття незаконної діяльності, що полягала в наданні послуг по незаконному формуванню податкового кредиту реально діючим СГД шляхом документального оформлення безтоварних господарських операцій.

При цьому, судом не виявлено в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, яка б засвідчувала наявність кримінального провадження, предметом дослідження якого була б діяльність самого ТОВ «СТЕЛАТТА КОМПАНІ» (його посадових осіб) або взаємовідносини цього Товариства з позивачем.

Крім наведеного суд вважає за доцільне наголосити, що сам факт наявності порушених кримінальних проваджень не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого необхідно перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій з урахуванням обставин, встановлених в рамках відповідного кримінального провадження.

Отже, посилання відповідача на кримінальні провадження по зазначеним контрагентам, з урахуванням недоведеності взаємозв`язку цих кримінальних проваджень з господарською діяльністю контрагентів позивача, судом визнаються безпідставними, оскільки, по-перше, в зазначених кримінальних провадженнях відсутні вироки, а по-друге, відомості, отримані в ході оперативно-розшукових заходів чи досудового слідства, не є доказами при доведенні фактів допущення порушень вимог податкового законодавства платником податків. Докази на які посилається відповідач не відповідають вимогам належності на допустимості в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки контролюючий орган не довів, що такі отримано у розпорядження, а також те, що він має право їх використання у порядку визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Слід зазначити, що за своїм змістом судові рішення у кримінальних справах, на які посилається контролюючий орган, не містять будь-яких зафіксованих порушень з боку посадових осіб ТОВ «Будівельний Холдинг «Шевченківський», як і не встановлено фіктивності господарських операцій, вчинених ТОВ «Будівельний Холдинг «Шевченківський» з наведеними контрагентами, як не містить і висновків щодо легітимності первинних документів, складених за результатами господарських відносин саме з позивачем.

Окрім того, позивач зазначив, що не може вплинути на контрагентів в частині здійснення ними господарської діяльності в рамках чинного законодавства України, зокрема і в частині своєчасної подачі до контролюючих органів податкової звітності.

Відповідно до принципу офіційності контролюючий орган повинен доводити в суді фіктивність господарської операції як підстави для нарахування платникові податків податкових зобов`язань та правомірності прийняття свого рішення. У той час, як на підтвердження фактичного виконання господарських зобов`язань позивачем було надано належним чином оформлені первинні документами, та доведено, що укладені договори відповідають економічному змісту та діловій меті, а здійснені господарських операцій спричинили зміни в структурі активів позивача.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків, не наведено будь-яких об`єктивних доводів щодо здійснення контрагентами розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Наведене в сукупності вказує на не доведення відповідачем як суб`єктом владних повноважень висновків, що слугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду, зокрема, у постановах від 26.06.2018 (справа №803/649/15-а), від 05.06.2018 (справа №816/4481/13-а), від 21.08.2018 (справа №826/17880/15), від 04.04.2018 (справа №№826/9295/16).

З огляду на викладене в сукупності суд дійшов висновку щодо безпідставності викладених в акті перевірки висновків контролюючого органу, що слугували підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № від 23.12.2019.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 23.12.2019, яким ТОВ «Будівельний Холдинг «Шевченківський» у зв`язку з порушеннями пунктів 44.1, 44.2, 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пункту 138.2, підпункту 138.3.1 пункту 138.3 статті 138 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 1745460,00 грн (з них: основний платіж - 1396368,00 грн, штрафні (фінансові) санкції - 349092,00 грн), суд зазначає таке.

В ході перевірки контролюючим органом було встановлено, що згідно наданих платником податків оборотно-сальдових відомостей, відповідно до рахунку 10 значаться основні засоби станом на:

- 01.01.2016 - 96351,16 грн,

- 31.12.2016 - 133428,64 грн.

Відповідно до рахунку 13 нарахована амортизація за 2016 рік у сумі 40397,78 грн.

Однак, відповідно до фінансового звіту за 2016 рік (№ від 09.02.2017) позивач не вірно відобразив вартість основних засобів та нарахування амортизації: Основні засоби станом на 01.01.2016 - 577,7 тис грн, 31.12.2016 - 466,2 тис грн.

Нарахована амортизація на основні засоби за 2016 рік складає 125,7 тис грн та відображена у складі адміністративних витрат.

Отже, за висновком контролюючого органу, позивач в порушення пункту 138.2, підпункту 138.3.1 пункту 138.3 статті 138 ПК України завищив адміністративні витрати, щодо нарахування амортизації в сумі 85302,00 грн (125700,00 грн - 40398,00 грн) за 2016 рік.

Тому, відповідач дійшов висновку, що на порушення пунктів 44.1, 44.2, 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пункту 138.2, підпункту 138.3.1 пункту 138.3 статті 138 ПК України занижено фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності на суму 7953775,00 грн (в т. ч. 2016 рік - на суму 6456499,00 грн, 2017 рік - на суму 275546,00 грн, 2018 рік - 1221730,00 грн).

Наявні в матеріалах справи копії оборотно-сальдової відомості за 2016 рік та фінансового звіту за цей же період не спростовують обставин, викладених в акті перевірки.

Відповідно до абзацу першого підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Різниці, які виникають при нарахуванні амортизації необоротних активів, формуються згідно з вимогами статті 138 ПК України.

Пунктом 138.1 статті 138 ПК України встановлено, що фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму нарахованої амортизації основних засобів та/або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності та згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України зменшується на суму розрахованої амортизації основних засобів та/або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 статті 138 ПК України.

Згідно з підпунктом 138.3.1 пункту 138.3 статті 138 ПК України розрахунок амортизації основних засобів та нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 розділу І ПК України, підпунктами 138.3.2-138.3.4 пункту 138.3 статті 138 ПК України. При такому розрахунку застосовуються методи нарахування амортизації, передбачені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Для розрахунку амортизації відповідно до положень пункту 138.3 статті 138 ПК України визначається вартість основних засобів та нематеріальних активів без урахування їх переоцінки (уцінки, дооцінки), проведеної відповідно до положень бухгалтерського обліку.

Амортизація не нараховується за період невикористання (експлуатації) основних засобів у господарській діяльності у зв`язку з їх консервацією.

Підпунктом 14.1.3 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що амортизація - систематичний розподіл вартості основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів, що амортизується, протягом строку їх корисного використання (експлуатації).

Згідно з пунктом 25 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 № 561, сума нарахованої амортизації відображається за дебетом рахунків обліку витрат діяльності, виробництва і капітальних інвестицій у кореспонденції з рахунком обліку зносу (амортизації) необоротних активів.

Тобто, сума нарахованої в бухгалтерському обліку амортизації основних засобів, які приймають участь у створенні іншого об`єкта основних засобів, може не включатися у бухгалтерському обліку до витрат звітного періоду і не впливати на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, а капіталізуватися та враховуватися при формуванні вартості об`єкта незавершеного будівництва.

Враховуючи зазначене, фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму нарахованої в бухгалтерському обліку амортизації основних засобів (нематеріальних активів) та зменшується на суму розрахованої амортизації основних засобів (нематеріальних активів) відповідно до пункту 138.3 статті 138 ПК України незалежно від того, чи включена така амортизація до складу витрат за правилами бухгалтерського обліку, чи її включено до вартості об`єкта незавершеного будівництва. При визначенні різниць згідно з пунктоми 138.1 та 138.2 статті 138 ПК України враховується вся сума нарахованої у звітному періоді амортизації основних засобів (нематеріальних активів) без її розподілу на частину амортизації, що брала участь у визначенні фінансового результату до оподаткування у складі витрат.

Водночас, розбіжність в оборотно-сальдовій відомості з даними, наведеними у фінансовому звіті за 2016 рік платником податків не усунута, обставини, які слугували відповідачу підставою для висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства не спростовані.

У зв`язку з наведеним суд не віднайшов правових підстав для визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 23.12.2019.

Оцінюючи податкове повідомлення-рішення № від 23.12.2019, яким ТОВ «Будівельний Холдинг «Шевченківський» у зв`язку з порушенням вимог підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 з урахуванням підпункту «е» підпункту 161.2.17 пункту 164.2 статті164, пункту 164.5 статті 164, пункту 171.2 «а» статті 171 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, на 190 952,41 грн (за основним платежем 114 128,30 грн, за штрафними санкціями 76 0824,11 грн), суд враховує таке.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів, між позивачем та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг у галузі туристичної діяльності від 01.03.2016 № 01-0316, відповідно до умов якого: Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги, а найменування та обсязі послуг зазначені в доповненнях, які є невід`ємною частиною цього договору: Авіа переліт (бронювання авіаквитка + авіаквиток) та Послуг и в галузі туристичної діяльності - організація ділової поїздки: розробка програми маршруту з аналізом кожною сегмента подорожі, розрахунком вартості та надання розробленого маршруту у вигляді програми в письмовому виді: розробка маршруту ділової поїздки; підбір готелю по регіону надання послуг в організації трансферу.

Відповідно до п.2 Договору Замовник здійснює 100 % передоплату згідно рахунків фактур пред`явлених Виконавцем згідно даного договору.

Вартість послуг в галузі туристичної діяльності, що надає Виконавець у відповідності з умовами даного договору, вказана в доповненнях до договору.

Згідно п. 4.3 Договору Розрахунки по договору проводяться Замовником шляхом готівкового розрахунку в касу Виконавця або на розрахунковий рахунок.

На виконання договору про надання послуг у галузі туристичної діяльності від 01.03.2016 № 01-0316 ФОП ОСОБА_1 надала позивачу низку послуг згідно з предметом договору, що підтверджується наступними актами надання-прийняття послуг.

За надані послуги позивачем сплачено вказані кошти в повному обсязі, що також підтверджується банківськими виписками.

Перевіркою встановлено, не утримання податку на доходи фізичних осіб із доходу фізичних осіб із суми 1045273,00 грн перерахованої з розрахункового рахунку ТОВ «Будівельний Холдинг «Шевченківський» на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 за авіаквитки.

Авансові звіти та підтверджуючі документи про відрядження за кордон а саме: накази на відрядження, запрошення, укладеного договору з стороною що приймає, посадкові талони до перевірки не надані. Податок на доходи фізичних осіб із вказаних сум ТОВ «Будівельний Холдинг «Шевченківський» не утримано та до бюджету не сплачено, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 229 447,88 грн.

За визначенням, наведеним у абзаці другому пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом його походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з підпунктом 164.2.17 пункту 16.2 статті 162 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

У відповідності до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

У підпункті 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України одним із видів додаткових благ розуміються суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом (абзац «г»).

За змістом абзацу «а» пункту 171.2 статті 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших оподатковуваних доходів джерелом їх походження в Україні, є податковий агент, який в силу вимог підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України при нарахуванні (виплаті, наданні) оподатковуваного доходу на користь платника податку зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Таким чином податковий агент при нарахуванні (виплаті) фізичним особам доходів у вигляді додаткового блага, зокрема при виплаті коштів, які не є заробітною платою, не пов`язані з виконанням обов`язків трудового найму та не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), повинен нарахувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок від суми такого доходу.

Відповідно до підпункту 140.1.7 пункту 140.1 статті 140 ПК України, у відповідності до якої при визначенні об`єкта оподаткування враховуються такі витрати подвійного призначення, зокрема витрати на відрядження фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах із таким платником податку або є членами керівних органів платника податку, в межах фактичних витрат особи, яка відряджена, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в`їзд (віз), обов`язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов`язані з правилами в`їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв`язку із здійсненням таких витрат.

Зміст же підпункту 140.1.7 пункту 140.1 статті 140 ПК України дає підстави для висновку про те, що понесені платником податку витрати на відшкодування працівникам вартості проживання та проїзду повинні бути пов`язані з відрядженням осіб, тобто з провадженням господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Пунктом 177.8 статті 177 ПК України встановлено, що під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Отже суб`єкти господарювання не мають законодавчих підстав для утримання податку з доходів, виплачуваних фізичним особам-підприємцям, крім випадку, коли буде встановлено, що відносини за цивільно-правовим договором фактично є трудовими.

Оскільки, ФОП ОСОБА_1 не має трудових відносин з позивачем, а лише надає послуги у галузі туристичної діяльності, тому отриманий від здійснення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності, по відношенню до якого позивач не є податковим агентом та не має обов`язку оподаткування виплаченого їм доходу.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 23.12.2019 є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 23.12.2019, яким ТОВ «Будівельний Холдинг «Шевченківський» у зв`язку з порушеннями підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту 168.4.4 пункту 168.4 статті 168 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, на 13048,55 грн (з них: основний платіж - 7798,85 грн, штрафні (фінансові) санкції 5249,70 грн), суд зазначає таке.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28.12.2014, який набрав чинності 01.01.2015, внесені зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

З огляду на те, що за встановлених судом обставин отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага відповідачем доведено не було, а тому не підлягає нарахуванню позивачу і грошове зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми податку з доходів фізичних осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Водночас, як свідчить наявне у матеріалах справи платіжне доручення №1849 від 19.06.2020, позивачем при зверненні з цим позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 40092,56 грн за майнові вимоги.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що згідно ч.2 ст.4 Закону №3674-VI, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб з 01.01.2020 - 2102,00 гривень.

Цей позов містить чотири вимоги майнового характеру.

В контексті наведеного вище заявником мав бути сплачений судовий збір у розмірі 21020,00 грн за вимоги майнового характеру.

Таким чином сума судового збору у розмірі 19072,56 грн (40092,56 грн - 21020,00 грн) є надміру сплаченою за цим позовом.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 7357,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, яким прийнято оскаржувані рішення, що спричинили порушення прав позивача.

Одночасно суд зазначає, що повернення надміру сплаченого судового збору врегульовано пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», у якому зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, для повернення надміру сплаченого судового збору позивач має звернутись до суду з відповідною заявою.

керуючись ст. 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний Холдинг «Шевченківський» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 23.12.2019 за №, № та №.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний Холдинг «Шевченківський» (, адреса: 01024, м. Київ, пров. Виноградний, 1/11, оф.46) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 357,00 грн (сім тисяч триста п`ятдесят сім гривень 00 коп.) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ - 43141267, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту складення повного тексту.

Суддя: Н.А. Добрівська