Справа № 443/571/21
Суддя: Павлів А. І.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №443/571/21
Провадження №2-а/443/37/21
РІШЕННЯ

іменем України

11 жовтня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції №1 Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 (позивач) подав до суду позов до Відділення поліції №1 Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області (відповідачі), у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №118570, винесену 24 березня 2021 поліцейським СРПП ВП №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ст.с-нтом поліції Романом Хапатівським.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликався на те, 24.03.2021 поліцейським СРПП ВП №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №118570, згідно якої його визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 126, частиною 5 статті 121 КУпАП. У оспорюваній постанові не наведено жодного доказу порушення ним правил дорожнього руху в час та місці, вказаних в постанові. Твердження поліцейського щодо порушення ним правил дорожнього руху належним чином необґрунтовано і не вмотивовано, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму. Доказів вчинення правопорушення немає, тобто в матеріалах справи відсутні дані, які б беззаперечно свідчили про те, що він вчинив вказані порушення. Оскаржувана постанова не містить інформацію про будь-яку фіксацію правопорушення. Поліцейським грубо порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки постанову винесено 24.03.2021 у той час, як саме правопорушення нібито вчинене 21.03.2021.

Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання повторно не з`явилися, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заяви та клопотання, подані учасниками справи.

Позивачем подано заяву про залучення до участі у справі співвідповідача Головне управління Національної поліції у Львівській області (а.с.12).

Представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову, а також про непретендування на стягнення витрат на професійну правничу допомогу (а.с.31).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 12.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.13-14).

Ухвалою судового засідання від 29.04.2021 відкладено розгляд справи (а.с.21).

Судом оприлюднено на веб-порталі Судової влади України повідомлення про дату, час та місце судового розгляду адміністративної справи №443/571/21 (а.с.18, 23, 30).

Ухвалою судового засідання від 11.10.2021 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.33).

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повнісю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №118570 від 24.03.2021, ОСОБА_1 21.03.2021 о 18 год 25 хв в м. Жидачів по вул. С.Стрільців, 11 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», н.з. НОМЕР_1 , без пристебнутого паска безпеки. При розгляді справи було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування за ч.2 ст. 130 КУпАП терміном на 3 роки згідно постанови Жидачівського районного суду від 27.02.2018 (а.с.8).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини носять публічно-правовий характер та виникли між сторонами у зв`язку з незгодою позивача з рішенням суб`єкта владних повноважень щодо порушення позивачем Правил дорожнього руху та накладення, у зв`язку з цим, на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) та Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Так, частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 статті 126 КУпАП, адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з приписами частини 5 статті 121 КУпАП, адміністративним правопорушенням є порушення правил користування ременями безпеки.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормою частини 2 статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина 2 статті 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Крім цього, суд враховує роз`яснення, викладені у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно з якими зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що уповноваженою особою (поліцейським) 24.03.2021 ухвалено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №118570 від 24.03.2021 стосовно ОСОБА_1 за частиною 4 статті 126, частиною 5 статті 121 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 20 400,00 грн.

Надаючи оцінку аргументам позивача суд зазначає таке.

Складена стосовно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення, сама по собі, не є достатнім доказом його вини у вчинені адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Водночас, інших належних та допустимих доказів, які б узгоджувалися з цією постановою та підтверджували викладені у ній обставини, суду не надано, хоча відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України тягар (обов`язок) доказування правомірності зазначеної постанови покладено саме на відповідача.

Аналізуючи оскаржувану постанову суд зазначає, що така не містить опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи, до неї не додано жодних доказів (пояснень свідків, фото та відеоматеріалів тощо), що свідчили б про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративних правопорушень, за які він притягнутий до відповідальності.

За відсутності належних, допустимих та, у своїй сукупності, достатніх доказів вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, обставини, викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення, породжують обґрунтовані сумніви у їх достовірності та набувають форми припущень, на яких не може ґрунтуватися процесуальне рішення (постанова).

Таким чином, уповноваженою особою (поліцейським) факт вчинення правопорушення, у якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень Правил дорожнього руху.

Отже, на переконання суду, уповноваженою особою у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітника поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини позивача (показання свідків, фото чи відеофіксація тощо).

Також, за наведених вище обставин, суд вважає такими, що заслуговують на увагу аргументи позивача щодо дати складення постанови та дати вчинення зазначених у ній правопорушень, які є різними, що не узгоджується з приписами статей 258 та 285 КУпАП.

Надати оцінку аргументам відповідачів суд позбавлений можливості, оскільки такі ними не наведені.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 4 статті 126, частиною 5 статті 121 КУпАП, а судом не отримано доказів, які б свідчили про правомірність винесення оскаржуваного рішення, тому наявні обґрунтовані підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Так, відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначений перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у цій категорії справ, є вичерпний.

З огляду на позовні вимоги позивача, в яких він просить лише скасувати індивідуальний акт, а також зважаючи на пункт 3 частини 3 статті 286 КАС України, суд вважає за можливе, відповідно до приписів частини 2 статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, та, з огляду на зазначені вище мотиви, закрити справу про адміністративне правопорушення, що відповідає вимогам процесуального закону та сприятиме ефективному захисту прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень з наведених вище підстав.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Беручи до уваги вимоги частини 1 статті 139 КАС України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати (сплачена сума судового збору) підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивача.

На підставі статті 19 Конституції України, статей 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення та керуючись статтями 6, 9, 19, 77, 78, 90, 243-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Відділення поліції №1 Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: Львівська область, Стрийський район, м. Жидачів, вул. Садова, 4), Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: м. Львів, площа Генерала Григоренка,3) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №118570 від 24.03.2021 щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною 4 статті 126, частиною 5 статті 121 КУпАП у виді штрафу в сумі 20 400,00 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 4 статті 126, частиною 5 статті 121 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 454,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення 11 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів