Справа № 160/17481/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

04 жовтня 2021 р. Справа № 160/17481/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., перевіривши у м.Дніпрі матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альони Анатоліївни, третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альони Анатоліївни, третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», підписана представником позивача Гусак Валентиною Володимирівною, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альони Анатоліївни щодо зняття арешту з розрахункового рахунку (картки) № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в рамках виконавчого провадження № 64169357;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альону Анатоліївну зняти арешт з розрахункового рахунку (картки) № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в рамках виконавчого провадження № 64169357.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що про наявність виконавчого провадження № 64169357 позивач дізнався з автоматизованої системи виконавчого провадження після того, як картку, на яку він отримує пенсійні виплати, було заблоковано. При зверненні до відділення в АТ КБ «Приватбанк» за роз`ясненнями позивача отримав відповідь, що банківську картку в АТ КБ «Приватбанк» на яку він отримує пенсійні виплати заблоковано на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альони Анатоліївни про арешт коштів боржника від 03.03.2021 року. 07.09.2021 року представник позивача Гусак Валентина Володимирівна звернулася до відповідача із досудовою вимогою розблокувати банківську картку, на яку надходять пенсійні виплати позивача, та надала відповідачу оригінал виписки руху коштів за вказаним банківським рахунком. За постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альони Анатоліївни про арешт коштів боржника від 03.03.2021 року з рахунку ОСОБА_1 було стягнуто всі виплати, які надходили від Пенсійного фонду та проценти, які нараховувалися на ці виплати у розмірі 16 213,15 грн. 13.09.2021 року відповідач надала письмову відповідь на досудову вимогу позивача про відмову у знятті арешту з банківської картки, оскільки банк не повідомив приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альону Анатоліївну про те, що вказаний рахунок боржника має спеціальний режим використання. Вважає протиправним накладення арешту га грошові кошти, а саме на пенсійні виплати.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/17481/21 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.

Відповідно до ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити з наступних підстав.

Частиною другою статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях вказував на те, що фраза "суд, встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "суд, встановлений законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах встановлено Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Частиною 1статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначення поняття суб`єкта владних повноважень наведене у пункті 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою під таким розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Суд враховує, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Окрім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця можуть бути оскаржені до адміністративного суду лише в разі відсутності іншого судового порядку оскарження. Якщо ж законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності зазначених осіб, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Такі ж висновки викладені і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №826/12964/17.

Водночас, нормативно-правовим актом, який врегульовує особливості здійснення виконавчого провадження, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII(надалі - Закон №1404-VIII).

Частиною 1 статті 74 Закону №1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом із тим, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина 2статті 74 Закону №1404-VIII).

Відтак, розгляд справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є за своєю правовою суттю формою судового контролю за виконанням постановленого судового акту, а відтак, має здійснюватись саме тим судом, який постановив рішення у справі та видав виконавчий лист, зокрема за винятком випадків, встановлених частиною 2 статті 74 Закону №1404-VIII.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у справі №814/1727/16 суд касаційної інстанції дійшов висновку, що критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні. Спірні питання які виникають з певними учасниками виконавчого провадження, відносно рішень, дій чи бездіяльності держвиконавця, які ним вчиняються (не вчиняються) на виконання судового рішення, може бути оскаржено такими особами лише до того суду, який видав такий виконавчий документ. Така юрисдикційна визначеність суду стосовно розгляду спору пов`язаного з таким виконавчим провадженням, є безумовною та виключною підсудністю.

Відтак, за загальним правилом сторони виконавчого провадження, їхні представники та прокурор можуть оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення до суду відповідної юрисдикції, яким видано виконавчий лист. Разом з цим інші учасники виконавчого провадження можуть оскаржити рішення, дії чи бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби до адміністративного суду.

Аналогічний правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі № 808/8368/15.

Позивач просить суд зняти арешт з його розрахункового рахунку (картки), відкритого в АТ КБ «Приватбанк», що накладений в межах виконавчого провадження 64169357, яке здійснювалося з примусового виконання виконавчого листа № 186/1438/15-ц від 18.12.2015, що вказано у виписці позивача з розрахункового рахунку (картки) № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» від 12.08.2021 року, долученої позивачем до позовної заяви.

Крім того, в листі приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альони Анатоліївни від 13.09.2021 року № 3382 вказано, що за виконавчим провадженням № 64169357 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 , відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на кошти боржника, про що приватним виконавцем 03.03.2021 р. винесено постанову про арешт коштів боржника.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , визначений боржником у виконавчому документі, тобто є стороною виконавчого провадження.

На переконання суду, таку справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, адже позивач просить суд зняти арешт з розрахункового рахунку (картки), що накладений при примусовому виконанні виконавчого листа №186/1438/15-ц від 18.12.2015, тобто за результатом розгляду цивільної справи.

Більше того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у справі №814/1727/16 касаційний суд висловлювався про те, що обставини звернення до суду сторони виконавчого провадження з метою оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, навіть після завершення виконавчого провадження, не наділяє таку особу статусом іншого учасника виконавчого провадження та не змінює статусу цього учасника у вказаному виконавчому провадженні.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (ч. 6 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України).

Цивільним процесуальним кодексом України (надалі -ЦПК України) визначено порядок оскарження рішень державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до положень цього Кодексу.

Так, за приписами частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із частиною 1статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Таким чином, правила статей 447, 448 ЦПК України встановлюють інший порядок судового оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого судом за результатами розгляду цивільної справи,

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що оскільки позивач просить суд зняти арешт з його розрахункового рахунку (картки), відкритого в АТ КБ «Приватбанк», що накладений державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа по справі № 186/1438/15-ц від 18.12.2015 року за результатом розгляду цивільної справи, тому така справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відрядженні, ухвала постановлена - 04 жовтня 2021 року.

Керуючись ст. ст. 170, 287, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альони Анатоліївни, третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити певні дії - відмовити.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд цієї позовної заяви слід здійснювати в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Н.В. Боженко