Справа № 943/379/21
Суддя: Кос І. Б.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №943/379/21
Провадження № 2-а/943/84/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в залі суду в м. Буську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП (50069, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11) та інспектора поліції взводу 3 роти 2 батальйону 1 УПП в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП Пузиня Ріти Сергіївни (50069, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11) про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним вище позовом, у якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 01.02.2021 року серії ЕАН №3736923, поновивши строк на її оскарження.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що відповідачем відносно нього 01 лютого 2021 року винесено оскаржувану постанову серії ЕАН №373692, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення в розмірі 225,00 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП через порушення ним вимог п. 8.4 «в» ПДР України через здійснений транзитний рух у зоні дії знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», яку вважає незаконною та необгрунтованою, оскільки дія цього знаку не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, розташовані у позначеній зоні. Зокрема позивач обслуговує зазначені підприємства, що підтверджується відповідною ТТН, а тому в`їхав до позначеної зони у найближчому місці, оскільки іншої дороги туди не має, а тому діяв у відповідності до ПДР України. Натомість відповідач упереджено, без роз`яснення будь-яких прав позивачу та за відсутності належних доказів винесла оскаржувану постанову без доведення вини позивача у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення та за відсутності його складу. Окрім того позивач просив поновити строк звернення до суду із цим позовом, пропущений з поважних причин, оскільки він скористався своїм правом досудового оскарження вищевказаної постанови відповідача, звернувшись до останнього із відповідною скаргою, на яку отримав негативну відповідь від 19.02.2021. Відтак вважає оскаржувану постанову відповідача протиправною, винесеною з грубим порушенням норм закону і таку, що підлягає до безумовного скасування. Тому просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 07.04.2021 року поновлено позивачу строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення сторін і встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу п`ятиденний строк для подання відповіді на відзив. Копії ухвал про відкриття спрощеного позовного провадження надіслано сторонам.

Крім того, сторонам було роз`яснено зміст частини 5 статті 262 КАС України, відповідно до якої суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань від будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачі ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП та ОСОБА_2 направили до суду відзиви на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнають із тих підстав, що поліцейський при винесенні оскаржуваної постанови діяла в межах норм законодавства та законно її винесла. Натомість позивач, на думку відповідачів спотворює дійсні обставини справи, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів, що факт правопорушення не мав місця. При цьому дане правопорушення доводиться оскаржуваною постановою, відеозаписом із нагрудної камери поліцейської, відповідною схемою організації дорожнього руху та знімками екрана Google Карти, де передбачено обов`язок водія, який обслуговує підприємства у дії знаку 3.3 в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця позначення, однак позивач таким чином вирішив зменшити свій маршрут на 21 км. Відтак просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Як убачається із матеріалів справи (розписка позивача на відзивах), що позивач ОСОБА_1 копії обох відзивів на позовну заяву отримав 17.06.2021 року, однак своїм правом на подання відповіді на відзиви досі не скористався.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Як убачається із оскаржуваної постанови інспектора поліції взводу 3 роти 2 батальйону 1 УПП в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП Пузиня Ріти Сергіївни про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №373692 від 01.02.2021 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за те, що 01 лютого 2021 року о 13 год. 25 хв. на вул. Купріна, 78 в місті Кривий Ріг водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «RENAULT 11GTА», номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» та здійснив транзитний рух в зоні дії знаку, чим порушив вимоги п. 8.4 «в» ПДР України, скоївши адміністративні правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Частиною першою статті 122 КУпАП (у редакції, яка чинна на день скоєння адміністративного правопорушення) передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що карається штрафом в розмірі п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255,00 грн. (двісті п`ятдесят п`ять гривень).

Підпунктом «в» пункту 8.4 ПДР України передбачено, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до 3.3 Розділу 33 передбачено, що "Рух вантажних автомобілів заборонено". Забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Разом із тим, розділом 33 «Дорожні знаки» ПДР України передбачено, що дія зазначених заборонних знаків (3.1-3.8, 3.11) дійсно не поширюється - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. Проте, у таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення. Крім того, в силу приписів пункту 26.3 ПДР України передбачено, що у пішохідну зону в`їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком Водій з інвалідністю, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю. Якщо до об`єктів, розташованих на цій території, є інші під`їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Як убачається із долученої позивачем копії Товарно-транспортної накладної №36016 від 30.01.2021, що він працює приватним підприємцем та є перевізником товарів ТзОВ «Торговий дім «МАРВЕЛ», здійснюючи доставку вантажу транспортним засобом марки «RENAULT 11GTА», номерний знак НОМЕР_1 , до ТзОВ «Тютюнова компанія «Південна» із пунктом розвантаження у місті Кривий Ріг на вулиці Телевізійна, будинок 5д.

Проте, суд погоджується із доводами відповідачів у поданих відзивах на позовну заяву про те, що позивач ОСОБА_1 , здійснюючи вищевказану доставку товарів, допустив порушення вищевказаних приписів законодавства, оскільки в`їхав до позначеної зони не на найближчому перехресті до місця позначення ( АДРЕСА_2 ), проїхавши вулицю Купріна, тобто у зоні дії дорожніх знаків 3.3 «Рух вантажних транспортних засобів заборонено», зменшивши свій маршрут на 21 км. шляху, що підтверджується представленими відповідачами письмовими доказами (Схемою організації дорожнього руху вантажно-транзитного транспорту по вулицях Купріна, Українська, Переліком дорожніх знаків та табличок до дорожніх знаків та знімками екрану Google Карти в зоні дії забороненого маршруту). Вищевказані доводи позивачем не спростовано, як і не відреаговано на доводи сторони відповідача в цій частині.

Крім того, зазначені позивачем доводи про непорушення ним правил дорожнього руху також спростовуються представленим відеозаписом події, що мала місце під час оформлення адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , з якого вбачається, що позивач був зупинений поліцейськими в зоні дії забороненого знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» на АДРЕСА_3 , із представлення поліцейською, яка роз`яснила йому права, передбачені ст. 63 Конституції України та право заявляти клопотання, а в розмові з поліцейськими водій не заперечував факту проїзду в зоні дії забороненого знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено».

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За наведених обставин суд вважає, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованим, прийнятим на підставі, у межах повноважень та у визначений законом спосіб, накладене відповідачем адміністративне стягнення обране у виді та розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП із дотриманням вимог чинного законодавства України, що також не оспорювалось позивачем на місці зупинки. Відтак суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі через їх необгрунтованість.

Відповідно до вимог частини першої статті 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються.

Ураховуючи наведене і керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 10, 77, 78, 242-246, 249, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП та інспектора поліції взводу 3 роти 2 батальйону 1 УПП в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП Пузиня Ріти Сергіївни про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Полк патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП (50069, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11).

Відповідач: інспектор поліції взводу 3 роти 2 батальйону 1 УПП в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП Пузиня Ріта Сергіївна (50069, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11)

Повний текст судового рішення виготовлено: 11.10.2021 року.

Суддя І. Б. Кос