Справа № 340/3598/20
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 340/3598/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

секретар судового засідання Солодкова К.А.

за участі представника відповідача Бурмаки С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 р. (суддя Момонт Г.М., повне судове рішення складено 21.05.2021 р.) в справі № 340/3598/20 за позовом Головного управління ДПС у Кіровоградській області до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Образ» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Кіровоградській області (далі ГУ ДПС) звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Образ» (далі ТОВ ВКФ «Образ») про стягнення суми заборгованості з податку на додану вартість в сумі 7 466 488,12 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 р. позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ ВКФ «Образ» у дохід Державного бюджету України податковий борг з податку на додану вартість в сумі 7 339 323,83 грн. із рахунків ТОВ ВКФ «Образ» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів; у задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права Податкового кодексу України, за якими передбачено два варіанта здійснення контролюючим органом стягнення податкового боргу: стягнення грошових коштів, які знаходяться на рахунках у банках та інших фінансових установах, обслуговуючих такого платника податків; стягнення грошових коштів з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Враховуючи, що предметом позову є стягнення узгоджених сум грошового зобов`язання, вважає, що джерелом погашення податкового боргу мають бути й грошові кошти, які перебувають на рахунках у банках, обслуговуючих позивача як платника податків.

До судового засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні просив врахувати, що судом першої інстанції при частковому задоволенні позову неправильно обраховано суму пені, а також період, за який така пеня має бути нарахована. Просив в цій частині скасувати рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути частково задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ ВКФ «Образ» 05.05.1993 р. зареєстроване юридичною особою та 20.05.1993 р. взяте на облік як платник податків.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 р. у справі №340/614/19 відмовлено ТОВ ВКФ «Образ» в задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення №4 від 06.12.2018 р., яким ТОВ ВКФ «Образ» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 5 684 710 грн., з них за основним платежем - 4 547 768 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 136 942 грн.

На підставі акта №163/11-28-14-04/13760586 від 02.11.2018 р. та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 р. №340/614/19 ГУ ДПС у Кіровоградській області винесено податкове повідомлення-рішення №6 від 02.03.2020 р., яким ТОВ ВКФ «Образ» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 5 684 710,00 грн., у тому числі 4 547 768,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 1 136 942,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

За період з 31.03.2018 р. по 29.02.2020 р. ТОВ ВКФ «Образ» нараховано пеню у сумі 1 781 778,12 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що при розрахунку пені з 31.03.2018 р. по 29.02.2020 р. контролюючим органом застосовано облікову ставку НБУ 17%, однак у зазначеному періоді облікова ставка НБУ змінювалася і 17% становила лише у періоди з 02.03.2018 р. по 12.07.2018 р. та з 19.07.2019 р. по 05.09.2019 р.

Судом першої інстанції здійснено розрахунок пені, за яким в період з 07.09.2018 р. по 25.04.2019 р., за вирахуванням періоду з 07.01.2019 р. по 12.02.2019 р. (період розгляду скарг платника), складає 194 дні, а тому розмір пені за такий період становить 522 108,69 грн., таким чином, розмір пені за період з 02.04.2018 р. по 29.02.2020 р., за вирахуванням періоду з 07.01.2019 р. по 12.02.2019 року, становить 1 654 613,83 грн.

Контролюючим органом 24.06.2020 р. виставлено податкову вимогу №148604-52 на суму 7 466 488,12 грн., яка 15.07.2020 р. вручена платнику податків.

Встановивши, що контролюючим органом при зверненні до суду з цим позовом дотримано вимоги п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ТОВ ВКФ «Образ» податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 7 339 323,83 грн., у тому числі 5 684 710,00 грн. за податковим повідомленням-рішенням №6 від 02.03.2020 р. та 1 654 613,83 грн. пені.

Разом з тим, суд першої інстанції, зазначивши, що джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, за винятком податкового боргу, який виник до 01.07.2015 р., пославшись на правовову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 25.02.2020 р. в справі №1340/57/18, вважав, що оскільки податковий борг з податку на додану вартість, який позивач просить стягнути, виник у після липня 2015 році, то не підлягає задоволенню позовна вимога в частині джерела погашення податкового боргу з рахунків у банках, обслуговуючих ТОВ ВКФ «Образ».

Рішення суду першої інстанції оскаржене позивачем в частині обраного судом першої інстанції способу погашення податкового боргу.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає помилковим обраний судом першої інстанції спосіб погашення податкового боргу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не вірно застосував нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено, що згідно за відомостями інтегрованої картки платника податків ТОВ ВКФ «Образ» має податковий борг з податку на додану вартість в загальному розмірі 7 446 438,12 грн., з яких:

1) 5 684 710,00 грн. (у тому числі 4 547 768,00 грн. - за податковими зобов`язаннями та 1 136 942,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)) грошове зобов`язання, збільшене платнику податковим повідомленням-рішенням № 6 від 02.03.2020 р., яке є узгодженим;

2) нарахована контролюючим органом пеня в розмірі 1 781 778,12 грн.

Контролюючим органом 24.06.2020 р. виставлено відповідачу податкову вимогу №148604-52 на суму 7 466 488,12 грн., яка 10.03.2020 р. вручена платнику податку.

Спірним під час апеляційного перегляду справу не є питання розміру податкового боргу, порядку його виникнення, а є питання порядку погашення контролюючим органом податкового боргу платника податків.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 67 Податкового кодексу України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статтті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктами 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Не є спірним питання дотримання контролюючим органом процедури погашення податкового боргу.

Спірним під час апеляційного перегляду справу, як вказано вище, є питання обраного судом першої інстанції джерела погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Контролюючим органом в позовній заяві заявлено вимоги про стягнення з відповідача податкового боргу з податку на додану вартість з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника.

Судом першої інстанції позов задоволено у іншій спосіб - податковий борг з податку на додану вартість в сумі 7 339 323,83 грн. стягнуто із рахунків ТОВ ВКФ «Образ» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Суд вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що підстави і порядок вчинення таких дій є відмінним.

Так, відповідно до абзацу першого пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі не виконання платником податків обов`язку щодо своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання контролюючий орган в силу компетенції, встановленої нормами Податкового кодексу України, здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків. Ця компетенція стосується, зокрема виявлення джерел погашення податкового боргу та контролю за дотриманням платником податків черговості погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

Джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків визначені статтею 87 Податкового кодексу України.

За змістом абзацу першим пункту 87.1 цієї статті джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Відповідно до абзацу другого пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (абзац четвертий пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу).

Норми статті 95 Податкового кодексу встановлюють підстави для здійснення контролюючим органом за платника податків і на користь держави заходів щодо погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Спеціальною нормою, яка регулює стягнення коштів, у тому числі, з рахунків в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є норма абзацу першого пункту 95.3 цієї статті, згідно з якою стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктом 25 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 р. № 569 в редакції постанови від 30.12.2015 р. № 1177, сплата податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до підпунктів 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, та сплата передбачених Кодексом штрафних санкцій і пені здійснюються платником податку з поточного рахунка до відповідного бюджету.

Таким чином, з рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість може бути погашений виключно податковий борг з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), натомість у цій справі предметом спору є стягнення податкового боргу, що виник внаслідок несплати податкового зобов`язання, визначеного відповідно до пункту 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, штрафу та пені.

Непогашення податкового боргу, зокрема зі сплати штрафних (фінансових) санкцій та пені, дає право контролюючому органу здійснити за цього платника податку і в інтересах держави заходи на погашення податкового боргу, який виник через таку несплату. При цьому, такі заходи мають бути здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, як це вимагається частиною другою статті 19 Конституції України, якою встановлено критерій поведінки державного органу у сфері публічних відносин. Неправомірна поведінка невладного суб`єкта у цих відносинах не може виправлятися неправомірною поведінкою владного суб`єкта.

Правову позицію щодо застосування норм статті 87 і статті 95 Податкового кодексу України викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30 липня 2019 року у справі № 440/4082/18, від 10 вересня 2019 року у справі №1840/3549/18, від 25.02.2020 р. в справі № 1340/5767/18.

Таким чином, суд визнає помилковим висновок суду першої інстанції, що податковий борг, який є предметом цього позову, має бути стягнутий з рахунків ТОВ ВКФ «Образ» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Такий податковий борг, як вірно просив контролюючий орган, має стягуватися з рахунків у банках, обслуговуючих позивача.

Висновок суду першої інстанції в частині неправильного розрахунку контролюючим образом пені, що й стало також підставою для часткового задоволення позову, стягнення пені в розмірі 1 654 613,83 грн. а не в розмірі 1 781 778,12 грн., як просив позивач, фактично не оскаржений позивачем, адже в апеляційній скарзі не приведено жодного обґрунтування незгоди з таким висновком суду першої інстанції.

Як зазначено вище, представник відповідача в судовому засіданні просив врахувати, що судом першої інстанції при частковому задоволенні позову неправильно обраховано суму пені, а також період, за який така пеня має бути нарахована.

Разом з тим, відповідачем не оскаржене рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

За приписами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи не оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції та межі перегляду судом апеляційної інстанції судового рішення, суд не може прийняти такі доводи відповідача, тому не надає таким доводам правової оцінки.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 р. в справі № 340/3598/20 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 р. в справі № 340/3598/20 за позовом Головного управління ДПС у Кіровоградській області до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Образ» про стягнення податкового боргу змінити.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення суду першої інстанції в наступній редакції: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Образ» (, м. Кропивницький, вул. Олега Паршутіна, 13) у дохід Державного бюджету України (рахунок №UA0011002, код платежу 14060100, отримувач: УК у м.Кроп./м. Кропивницький, код 38037409, банк Казначейство України (ЕАП), МФО 899998) податковий борг з податку на додану вартість у сумі 7 339 323,83 (сім мільйонів триста тридцять дев`ять тисяч триста двадцять три) грн. 83 коп. рахунків з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника.».

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 11.10.2021 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.10.2021 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко