Справа № 400/4987/20
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/4987/20
Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Микитівський гранітний кар`єр» на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Микитівський гранітний кар`єр» до Державної служби геології та надр України про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування наказів в частині зупинення дії спеціальних дозволів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - приватне акціонерне товариство «Микитівський гранітний кар`єр» звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби геології та надр України, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №4038 від 04.10.2006 року, зобов`язати відповідача поновити дію спеціального дозволу на користування надрами №4038 від 04.10.2006 року; визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №5 від 11.01.2017 року та додаток №2 до нього в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №4038 від 04.10.2006 року; визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №132 від 24.04.2018 року та додаток №2 до нього в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №4038 від 04.10.2006 року.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 року було відкрито провадження в адміністративній справі.

12.08.2021 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла заява приватного акціонерного товариства «Микитівський гранітний кар`єр» про забезпечення позову, в якій позивач просив зупинити дію оскаржуваних в частині наказів, до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.08.2021 року відмовлено у задоволені заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, приватне акціонерне товариство «Микитівський гранітний кар`єр» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, не прийняття до уваги доводів і доказів, які наводили учасники справи, не надання їм правової оцінки та не з`ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення питання щодо забезпечення позову, просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову постанову, якою задовольнити заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що він здійснює свою діяльність, зокрема і на підставі спеціального дозволу на користування надрами №4038 від 04.10.2006 року, але у зв`язку із припиненням дії вказаного дозволу на підставі оскаржуваних наказів, апелянт ризикує понести збитки у вигляді фінансових санкцій за угодами щодо поставки піску, в яких зупинення дій спеціального дозволу як форс-мажор сторонами правочинів не узгоджено. У свою чергу, апелянт вважає, що це може призвести до руйнування ділових відносин із контрагентами по довгостроковим договорам на поставку піску, що фактично призведе до припинення діяльності користувача надр, що є підставою для припинення права користування надрами. Також апелянт зазначає, що припинення права користування надрами може призвести до скорочення працівників.

Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд встановив, що предметом спору, окрім іншого, є накази відповідача №5 від 11.01.2017 року та №132 від 24.04.2018 року та додатки до них в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №4038 від 04.10.2006 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що сама лише незгода позивача із діями/рішеннями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними не є достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову. Проте як з матеріалів заяви не вбачається, а позивач не надав належних та достатніх доказів, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 150 КАС України., суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Статтею 152 КАС України передбачені зміст та форма заяви про забезпечення позову, яка, окрім іншого, має містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Апеляційний суд зазначає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні.

Вживаючи заходи забезпечення, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Дослідивши зміст заяви приватного акціонерного товариства «Микитівський гранітний кар`єр`про забезпечення позову, поданої до суду першої інстанції 12.08.2021 року, апеляційний суд встановив, що вона не містить обґрунтування необхідності вжиття забезпечення позову.

При цьому апеляційний суд зазначає, що не є обґрунтуванням необхідності забезпечення позову цитування заявником норм процесуального права, посилання на подання адміністративного позову про оскарження наказів, дію яких позивач просить зупинити, зазначення заявником тих дій, які має вчинювати суд при вирішенні питання щодо забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову (а.с. відокремлених матеріалів 11-13), апелянт не навів тих обґрунтувань, які наведені в апеляційній скарзі, та такі обставини не були предметом розгляду судом першої інстанції, а тому апеляційний суд відхиляє ці обґрунтування, як підставу для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, оскільки здійснює апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції в межах тих вимог та тих підстав, які були заявлені в суді першої інстанції. При цьому апеляційний суд зазначає, що постановлення судом першої інстанції ухвали про відмову у забезпеченні позову, не позбавляє позивача права на повторне подання такої заяви але із зазначенням обґрунтувань та наданням доказів на підтвердження таких обґрунтувань.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність належного обґрунтування та достатніх доказів для постановлення судом першої інстанції ухвали про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з додержанням норм процесуального права постановив ухвали про відмову у забезпеченні позову, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 2-12, 72-78, 150, 151, 152, 242, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Микитівський гранітний кар`єр» - залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року у справі №400/4987/20 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.