Справа № 420/9380/20
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9380/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166), Головного управління ДПС в Одеській області () про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

22.09.2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.03.2020 року №0-1553 та №0-1553.

В обґрунтування позовних вимог позивач, посилаючись на п. 10.3 ст. 10, п. 12.3 ст. 12, пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, ст. 266 Податкового кодексу України зазначає, що позивач не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки контролюючим органом порушено принцип правової визначеності.

Позивач вказує, що зі змісту оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не можливо встановити щодо якого об`єкту оподаткування вони відносяться, чи належить такий об`єкт оподаткування позивачу на праві власності та чи є взагалі такий об`єкт нерухомості об`єктом оподаткування в розумінні податкового законодавства. При цьому, разом з податковими повідомленням-рішеннями позивач не отримував жодних розрахунків, тому неможливо встановити на підставі чого та чи правильно здійснені такі розрахунки.

Ухвалою суду від 28.09.2020 року судом залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

07.12.2020 року (вх.№52006/20) від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом із додатками, згідно переліку, який у ній викладено, в тому числі, із доказами сплати судового збору 3256,89 грн..

Ухвалою суду від 16.12.2020 року судом прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і відкрито провадження в адміністративній справі; задоволено клопотання представника позивача та зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області надати до Одеського окружного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали: 1) обґрунтований розрахунок нарахованих за податковими-повідомлення рішеннями від 25.03.2020 року №0-1553 та №0-1553 сум, із зазначенням у ньому: інформації щодо об`єкту нерухомого майна (адреси типу, площі, розмір частки та документ, що підтверджує право власності); ставки податку, яку застосовано (з посиланням на відповідну норму чи/та рішення органу місцевого самоврядування); пільги, якщо такі застосовувались (із наданням відповідного розрахунку та пояснень щодо нормативно-правового акту, який регулює здійснення такого розрахунку) періоду, за який відповідний податок нарахований (із зазначенням дати набуття та припинення права власності та документа, на підставі якого встановлено відповідні дані); нормативного обґрунтування здійсненого розрахунку; 2) усі дані (документи, інформацію), які брались до уваги та/або на підставі яких прийнятті податкові повідомлення-рішення від 25.03.2020 року №0-1553 та №0-1553.

Вказаною ухвалою судом вирішено проводити розгляд справи в порядку, визначеному ст.262 КАС України.

12.01.2021 року (вх.№1268/21) від представника Головного управління ДПС в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками, згідно переліку, який у ньому викладено.

Так, у відзиві відповідач вказує, що Головне управління ДПС в Одеській області позов не визнає, та не погоджуєтеся з доводами позивача, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З покликанням на положення ст.266 Податкового кодексу України відповідач вказує, що згідно ITC «Податковий блок» за фізичною особою ОСОБА_1 зареєстровані наступні об`єкти нерухомого майна, які увійшли до розрахунку оскаржуваних податкових-повідомлень рішень: нежитлова нерухомість під реєстраційним номером майна 01 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5187,5 кв. м., форма власності приватна, розмір частки 1/2, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 27.06.2018 року та розмір частки 1/2, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 27.07.2018 року; нежитлова нерухомість під реєстраційним номером майна 01 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 90.4 кв. м., форма власності приватна спільна часткова, розмір частки 1/2 тобто 45,2 м. кв., підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 10.11.2017 року; нежитлова нерухомість під реєстраційним номером майна 01 за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 28.4 кв. м., форма власності приватна спільна часткова, розмір частки 1/2 тобто 14.2 м. кв., підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 28.03.2018 року.

Відповідач зазначає, що згідно з рішенням Одеської міської ради від 08.02.2017 року № 1601-VII «Про встановлення податку на майно в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» (із змінами та доповненнями) ставка податку для фізичних осіб власників об`єктів нежитлової нерухомості склала 1 відсоток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування, тобто на 2018 рік - 37,23 грн., на 2019 рік - 41,73 грн.

У відзиві відповідачем також зазначено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та за 2018 рік винесено позивачу відповідне податкове повідомлення-рішення від 25.03.2020 року №0-1553 у розмірі 106735,80 грн. із розрахунку: 1) нежитлове приміщення 5187,5 м. кв. у власності з 27.07.2018 року, тобто 6 місяців: 5187.5 м. кв. * 37,23 грн. = 193130,63 грн. /12 місяців * 6 місяців = 96565,32 грн.; 2) 1/2 частка нежитлового приміщення у розмірі 5187,5 м. кв. у власності з 27.06.2018 року, тобто 1 місяць: 5187.5 м. кв. / 2 = 2593,75 м. кв. * 37,23 грн. = 96565,31 грн. / 12 * 1 місяць = 8047,11 грн.; 1/2 частка нежитлового приміщення у розмірі 90,4 м. кв. у власності з 10.11.2017 року, тобто 12 місяців: 90.4 м. кв. / 2 = 45,2 * 37,23 грн. = 1682,80 грн.; 4) 1/2 частка нежитлового приміщення у розмірі 28,4 м. кв. у власності з 28.03.2018 року, тобто 10 місяців: 28.4 м. кв. / 2 = 14,2 м. кв. * 37,23 грн. = 528,67 грн. /12*10 місяців = 440,57 грн. За 2019 рік винесено позивачу відповідне податкове повідомлення-рішення від 25.03.2020 року №0-1553 у розмірі 218953,20 грн. із розрахунку: 5187,5 м. кв. + 45,2 м. кв. + 14,2 м. кв. = 5246,9 м. кв. (загальна площа) * 41,73 грн. (1% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 року) = 218953,20 грн.

Відповідач у відзиві вказує, що враховуючи вищевикладене, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативними актами України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено правомірно, тому вимоги визначені у позові - є безпідставними.

05.02.2021 року (вх. №6488/21) від позивача до суду надійшли пояснення, в яких позивачем зазначено, що стосовно об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 01 та 01 позивач отримував окремі податкові повідомлення-рішення від 25.03.2020 року: №0-1553 за податковий період 2019 року на суму 772,01 грн., яке не оскаржується, оскільки нарахування було сплачено позивачем відповідно до платіжного доручення №254 від 18 червня 2020 року; №0-1553 за податковий період 2017 року на суму 1446,40 грн., яке не оскаржується, оскільки нарахування було сплачено позивачем відповідно до платіжного доручення № 256 від 18 червня 2018 року; №0-1553 за податковий період 2018 року на суму 573,07 грн. яке не оскаржується, оскільки нарахування було сплачено позивачем відповідно до платіжного доручення № 255 від 18 червня 2018 року.

Отже, вказує позивач, надані відповідачем розрахунки здійснені з грубим порушенням вимог податкового законодавства України, оскільки стосуються об`єктів нерухомості за якими вже було сплачено відповідний податок на підставі інших податкових повідомлень-рішень.

Позивач зазначає, що як вбачається з договорів оренди нерухомого майна від 02 липня 2018 року №02/07 та суборенди №02/07/1 від 02 липня 2018 року, №2607/2 від 26 липня 2018 року, №1409/5 від 14 вересня 2018 року, №1409/4 від 14 вересня 2018 року, №2509/6 від 25 вересня 2018 року та №1311/7 від 13 листопада 2018 року та Технічної документації на виробничу будівлю за адресою: м. Одеса, Тираспольське шосе, 2 (реєстраційний номер: 01), загальною площею 5187,5 кв.м., вона становить виробничий комплекс споруд та використовується, зокрема, ТОВ «СТАНДАРТ СТІЛ» при здійсненні господарської діяльності, а отже позивач є власником 1/2 частки об`єкту нерухомості, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу приписів п. «є» 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Ухвалою суду від 15.02.2021 року доручено Головному управлінню ДПС в Одеській області надати до суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали:

1) обґрунтований розрахунок нарахованих за податковими-повідомлення рішеннями від 25.03.2020 року №0-1553 (на суму 772,01 грн.), №0-1553 (на суму 1446,40 грн.) та №0-1553 (на суму 573,97 грн.) сум, із зазначенням у ньому: інформації щодо об`єкту нерухомого майна (адреси типу, площі, розмір частки та документ, що підтверджує право власності); ставки податку, яку застосовано (з посиланням на відповідну норму чи/та рішення органу місцевого самоврядування); пільги, якщо такі застосовувались (із наданням відповідного розрахунку та пояснень щодо нормативно-правового акту, який регулює здійснення такого розрахунку) періоду, за який відповідний податок нарахований (із зазначенням дати набуття та припинення права власності та документа, на підставі якого встановлено відповідні дані); нормативного обґрунтування здійсненого розрахунку.

2) усі дані (документи, інформацію), які брались до уваги та/або на підставі яких прийнятті податкових повідомлень-рішень від 25.03.2020 року №0-1553 (на суму 772,01 грн.), №0-1553 (на суму 1446,40 грн.) та №0-1553 (на суму 573,97 грн.).

Даною ухвалою судом зупинено провадження по справі №420/9380/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень до надходження відповіді на доручення.

Ухвалою суду від 12.03.2021 року судом поновлено провадження по справі №420/9380/20; задоволено клопотання представника відповідача та продовжено Головному управлінню ДПС в Одеській області строк для подання до суду визначених судом доказів, документів та інформації; доручено Головному управлінню ДПС в Одеській області надати до суду у строк до 24.03.2021 року:

1) обґрунтований розрахунок нарахованих за податковими-повідомлення рішеннями від 25.03.2020 року №0-1553 (на суму 772,01 грн.), №0-1553 (на суму 1446,40 грн.) та №0-1553 (на суму 573,97 грн.) сум, із зазначенням у ньому: інформації щодо об`єкту нерухомого майна (адреси типу, площі, розмір частки та документ, що підтверджує право власності); ставки податку, яку застосовано (з посиланням на відповідну норму чи/та рішення органу місцевого самоврядування); пільги, якщо такі застосовувались (із наданням відповідного розрахунку та пояснень щодо нормативно-правового акту, який регулює здійснення такого розрахунку) періоду, за який відповідний податок нарахований (із зазначенням дати набуття та припинення права власності та документа, на підставі якого встановлено відповідні дані); нормативного обґрунтування здійсненого розрахунку.

2) усі дані (документи, інформацію), які брались до уваги та/або на підставі яких прийнятті податкових повідомлень-рішень від 25.03.2020 року №0-1553 (на суму 772,01 грн.), №0-1553 (на суму 1446,40 грн.) та №0-1553 (на суму 573,97 грн.).

Даною ухвалою судом зупинено провадження по справі №420/9380/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень до надходження відповіді на доручення.

16.03.2021 року (вх.№13163/21) від представника Головного управління ДПС в Одеській області до суду надійшли пояснення, в яких зазначено, що за позивачем зареєстровані наступні об`єкти нерухомого майна, які увійшли до розрахунку зазначених податкових-повідомлень рішень: 1) нежитлове приміщення під реєстраційним номером, майна 101 за адресою: АДРЕСА_4 ,. загальною площею 18,5 кв. м., форма власності приватна, розмір частки 1/1: за 2018 рік винесено позивачу відповідне податкове повідомлення-рішення від 25.03.2020 року №0-1553 у розмірі 573,97 грн. із розрахунку 18.5 м. кв. * 37,23 грн. = 688,75 грн. / 12 місяців * 10 місяців = 573,97 грн.; за 2019 рік винесено позивачу відповідне податкове повідомлення-рішення від 25.03.2020 року №0-1553 у розмірі 772,01 грн. із розрахунку 18.5 м. кв. * 41,73 грн. = 772,01 грн.; 2) об`єкт нерухомого майна, нежитлова нерухомість під реєстраційним номером майна 01 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 90.4 кв. м., форма власності приватна спільна часткова, розмір частки 1/2 тобто 45,2 м. кв.: за 2017 рік винесено позивачу відповідне податкове повідомлення-рішення від 25.03.2020 року №0-1553 у розмірі - 1446,40 грн. із розрахунку: 45,2 м. кв. * 32 грн. = 1446,40 грн.

Ухвалою суду від 22.06.2021 року поновлено провадження по справі №420/9380/20, залучено до участі у справі №420/9380/20 в якості співвідповідача Головне управління ДПС в Одеській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44069166), розпочато спочатку розгляд справи №№420/9380/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166), Головного управління ДПС в Одеській області () про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

З наданої до суду копії інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №243231541 від 05.02.2021 року (а.с.78-82), №243228539 від 05.02.2021 року (а.с.83-84), №243228049 від 05.02.2021 року (а.с.85-87) та копії договору купівлі-продажу 1/2 частки нежитлових будівель та споруд від 27.06.2018 року №4780 (а.с.87-90) вбачається, що позивачу як фізичній особі на праві приватної власності належать зокрема об`єкти нерухомого майна:

- нежитлова нерухомість під реєстраційним номером майна 01 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5187,5 кв. м., форма власності приватна, з яких право власності на 1/2 частку виникло на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.2018 року №4780 та на 1/2 частку - на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.2018 року №5244;

- нежитлова нерухомість під реєстраційним номером майна 01 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 90.4 кв. м., форма власності приватна спільна часткова, розмір частки 1/2, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 10.11.2017 року №1855;

- нежитлова нерухомість під реєстраційним номером майна 01 за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 28.4 кв. м., форма власності приватна спільна часткова, розмір частки 1/2, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 28.03.2018 року №564.

Рішенням Одеської міської ради №6258-VI від 21.01.2015 «Про встановлення податку на майно в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» (зі змінами, внесеними Рішенням Одеської міської ради від 08.02.2017 року № 1601-VII) встановлено, що ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб та житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб, встановлюються у розмірі 1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Згідно з статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» у 2018 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 гривні.

Згідно з статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» у 2019 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня - 4173 гривні.

Судом встановлено, що 25.03.2020 року Головний управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення №0-1553, якими згідно з п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості 18010300: за 2018 рік у розмірі 106735,80 грн. (а.с.22, 51); за 2019 рік у розмірі 218953,20 грн. (а.с.23, 50).

Як вказує відповідач, не спростовується позивачем та встановлено судом, вищевказаними рішеннями визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, а саме щодо об`єктів: за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5187,5 кв. м.; за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 90.4 кв. м.; за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 28.4 кв. м.

Розрахунок податку було здійснено на підставі ставок, затверджених рішенням Одеської міської ради №6258-VI від 21.01.2015 «Про встановлення податку на майно в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» (зі змінами, внесеними Рішенням Одеської міської ради від 08.02.2017 року № 1601-VII), а саме за ставкою податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб та житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб, встановлено у розмірі 1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Вважаючи податкові повідомлення рішення від 25.03.2020 року №0-1553 та №0-1553 такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає.

Відповідно до п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з п.п.266.3.1, 266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п.266.6.1 п.266.6 ст.266 Податкового кодексу України).

Водночас, відповідно до п.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Щодо покликань позивача на те, що податкові повідомлення-рішення від 25.03.2020 року №0-1553, №0-1553 та №0-1553, прийняті в тому числі стосовно об`єктів нерухомого майна (за адресою, АДРЕСА_2 , загальною площею 90.4 кв. м. та за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 28.4 кв. м.), за якими вже було сплачено відповідний податок на підставі інших податкових повідомлень-рішень, суд зазначає.

Так, Головним управлінням ДПС в Одеській області 25.03.2020 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №0-1553, яким згідно з п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості 18010300 за податковий період 2019 року у сумі 772,01 грн. (а.с.152);

- №0-1553, яким згідно з п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості 18010300 за податковий період 2017 року на суму 1446,40 грн. (а.с.154);

- №0-1553, яким згідно з п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості 18010300 за податковий період 2018 року на суму 573,97 грн. (а.с.156).

При цьому, відповідачем у своїх поясненнях зазначено, що податкові зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 772,01 грн. та 573,97 грн. ним обчислені на підставі об`єкта нерухомого майна нежитлового приміщення під реєстраційним номером 101 розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 18,5 кв. м., форма власності приватна, розмір частки 1/1.

На підтвердження наявності у позивача права приватної власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 відповідачем до суду надано інформацію з бази даних контролюючого органу щодо об`єктів нерухомості позивача.

При цьому, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №279115753 від 11.10.2021 року ОСОБА_1 у період з 14.03.2018 року по 23.12.2019 року мав право приватної власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 загальною площею 18,5 кв. м.

Тобто, об`єкт оподаткування у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях (з податковими зобов`язаннями за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 772,01 грн. та 573,97 грн.) відмінний від об`єкта оподаткування у оскаржуваних рішеннях.

Також щодо податкового повідомлення-рішення №0-1553, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості на суму 1446,40 грн. суд зазначає, що таке рішення прийнято щодо об`єкта нерухомого майна за адресою, АДРЕСА_2 , загальною площею 90.4 кв. м. за податковий період 2017 року, в той час як оскаржувані у даній справі податкові повідомлення-рішення включають податковий період 2018 та 2019 роки.

Отже, доводи позивача щодо фактично подвійного оподаткування майна за адресою, АДРЕСА_2 , загальною площею 90.4 кв. м. та за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 28.4 кв. м. є необґрунтованими.

Також позивач як на підставу для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень посилається те, що будівлі об`єкту нежитлової нерухомості, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5187,5 кв. м. складають виробничий комплекс споруд та використовуються, зокрема, ТОВ «СТАНДАРТ СТІЛ» при здійсненні господарської діяльності, а отже позивач є власником 1/2 частки об`єкту нерухомості, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу приписів п. «є» 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право власності, зокрема на 1/2 частку нежитлових будівель та споруд загальною площею 5187,5 кв.м. Опис об`єктів в цілому складається з будівель літ. «А», літ «Б», літ. «В», літ. «Г», літ. «Д», літ. «Е», літ. «Ж», літ. «З», літ. «К», літ. «Л», літ. «О», літ. «П», літ. «П1», літ. «П2», літ. «Р», літ. «Р1», літ. «Р2». літ. «Р3», літ. «Р4». літ. «Р5», літ. «Р6», літ. «С», літ. «Т», літ. «Т1», літ «Ю» на підставі технічного паспорту від 13.01.2020 року (а.с.125-151) та договору купівлі-продажу 1/2 частки нежитлових будівель та споруд від 27.06.2018 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. за №4780 (а.с.87-90).

ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «СТАНДАРТ СТІЛ» (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна від 02 липня 2018 року №02/07 (а.с.91-93), відповідно до якого ОСОБА_1 було передано у строкове платне користування нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.1.). Об`єкт оренди в цілому складаються з літ. літ. «А», літ «Б», літ. «В», літ. «Г», літ. «Д», літ. «Е», літ. «Ж», літ. «З», літ. «К», літ. «Л», літ. «О», літ. «П», літ. «П1», літ. «П2», літ. «Р», літ. «Р1», літ. «Р2». літ. «Р3», літ. «Р4». літ. «Р5», літ. «Р6», літ. «С», літ. «Т», літ. «Т1», літ «Ю» загальною площею 5187,5 кв.м., основною площею 40883 кв.м. (п.1.2).

Пунктом 1.3. Договору встановлено, що вищезазначений об`єкт оренди належить орендодавцю на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу 1/2 частки нежитлових будівель та споруд від 27.06.2018 року №4780.

Метою оренди відповідно до п. 2.1. Договору встановлено здійснення господарської діяльності відповідно до статуту та/або передачі об`єкта оренди в платне або безоплатне користуванням третім особам.

Відповідно до договору суборенди №02/07/1 від 02 липня 2018 року ТОВ «СТАНДАРТ СТІЛ» (суборендодавець) передано у строкове платне користування ТОВ «ІНФРАСТРУКТУРА СІТІ» нерухоме майно, а саме частину нежитлової будівлі та споруди площею 102 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 для самостійного використання згідно Статуту (а.с.94-97).

Відповідно до договору суборенди №2607/2 від 26 липня 2018 року ТОВ «СТАНДАРТ СТІЛ» (суборендодавець) передано у строкове платне користування ТОВ «Спектрюгстрой» частину нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: м. Одеса, Тираспольське шосе, буд. 2, а саме: 250 кв.м. виробничих приміщень літ. «Т», «Т1», Т2», «Т3», «Т4», «С», «П4» та виробниче обладнання бетонно-змішувальної установки (БЗУ) марки SCHWING/Stetter, індивідуальний номер 576522 для самостійного використання в господарській діяльності згідно Статуту (а.с.98-101).

Відповідно до договору суборенди №1409/5 від 14 вересня 2018 року ТОВ «СТАНДАРТ СТІЛ» (суборендодавець) передано у строкове платне користування ТОВ «Телерадіокомпанія «ТВ-СЕРРУС» (суборендар) частину нежитлової будівлі, загальною площею 606,9 кв. м з прилеглою територією, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, Тираспольске шосе, буд 2 та складається з частини нежитлової будівлі літ. «А», 1 поверх, загальною площею 502 кв.м. (цех та підсобне приміщення) та частини нежитлової будівлі літ. «А», 2 поверх, загальною площею 104,9 кв.м. для самостійного використання у господарській діяльності, розміщення спеціалізованого транспорту Суборендаря (а.с.102-107).

Відповідно до договору суборенди №1409/4 від 14 вересня 2018 року ТОВ «СТАНДАРТ СТІЛ» (суборендодавець) передано у строкове платне користування ТОВ «Еко-Ренесанс» (Суборендар) частину нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: м. Одеса, Тираспольське шосе, буд. 2, а саме: 97.7 кв.м. будівель літ. «Б», 2 поверх, приміщення №№32, 33, 34, 36, 37 та частину нежитлової будівлі виробничий цех літ. «А», 1 поверх, загальною площею 502 кв.м., що складається з частини приміщення літ. «А», №12 (цех) 665,9 кв.м., 332,95 кв.м. (ліва сторона) та №13 підсобне приміщення 338,1 кв.м./2 =169,05 кв.м. (права сторона) для самостійного використання у господарській діяльності згідно Статуту (а.с.108-112).

Відповідно до договору суборенди №2509/6 від 25 вересня 2018 року ТОВ «СТАНДАРТ СТІЛ» (суборендодавець) передано у строкове платне користування ТОВ «УКРСТРОЙКОМ» (Суборендар) частину нежитлової будівлі, загальною площею 139,1 кв.м. яка знаходиться за адресою: м. Одеса, Тираспольське шосе, буд 2, а саме: нежитлову будівлю літ «Р» для використання у господарській діяльності, згідно Статуту (а.с.113-118).

Відповідно до договору суборенди приміщення №1311/7 від 13 листопада 2018 року ТОВ «СТАНДАРТ СТІЛ» (суборендодавець) передано у платне строкове користування ТОВ «ЛАМПОЧКА» (Суборендар) частину нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, Тираспольське шосе, буд., а саме приміщення в нежитловій будівлі літ. «В» загальною площею 369 кв.м. для самостійного використання у господарській діяльності. (а.с.119-124).

Як передбачено підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (у редакції, чинній до 23.05.2020 року), не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Згідно пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт «ґ»).

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

При цьому обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм «будівлі промисловості», лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), за суб`єктним складом, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме - статусу «будівлі промисловості», не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку, пункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме «будівлі промисловості», тобто будівлі, які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.

Таким чином, застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі, якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

За наведеного тлумачення положень Податкового кодексу України, під час розгляду цієї справи необхідно встановити, чи відносяться до будівель промисловості об`єкти нерухомості, що належать позивачу, та чи фактично використовував він їх у межах власної підприємницької діяльності за функціональним призначенням (промислове виробництво).

Так, як зазначено позивачем, не заперечується відповідачем та підтверджується матеріалами справи, вищевказані нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 становлять виробничий комплекс (будівлі промисловості).

Відповідно до державного акту на право постійного користування землею ІІ-ОД №003061 від 28.06.2000 року (а.с.149), такий акт виданий на землю за адресою: м. Одеса, Тираспольське шосе, буд. 2, площею 2,7265 га для експлуатації виробництва Містобудівельного загону №23.

Судом встановлено що ОСОБА_1 зареєстрований також в якості фізичної особи-підприємця з видами діяльності за КВЕД: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний); 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.; 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 52.10 Складське господарство; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 23.63 Виробництво бетонних розчинів, готових для використання; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.

Однак, позивачем у позовній заяві не зазначено та до суду не надано доказів на підтвердження того, чи використовує він належні йому нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 за їх функціональним призначенням для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Натомість позивачем до суду надано докази передачі частини належних йому нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 у оренду іншим юридичним особам, що підтверджує невикористання ним таких будівель за їх функціональним призначенням для промислового виробництва.

Оскільки позивач у 2018 та 2019 роках не здійснював промислового виробництва з використанням спірних будівель, право на фінансове сприяння з боку держави у вигляді звільнення від сплати податку на промислові будівлі він не має.

Та обставина, що деякі будівлі та приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , передані позивачем в оренду іншій особі з метою здійснення орендарем господарської діяльності відповідно до статуту, не звільняє позивача від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за ці будівлі.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 10.06.2021 року у справі №520/4480/19.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи зазначене, доводи позивача про скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області є необґрунтованими, та відповідно, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166), Головного управління ДПС в Одеській області () про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.03.2020 року №0-1553 та №0-1553 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідачі:

Головне управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, );

Головне управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Суддя Корой С.М.

.