Справа № 640/30124/20
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Кузьмінської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Головного управління Державної податкової служби у м. Києві як відокремленого підрозділу ДПС про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Головного управління Державної податкової служби у м. Києві як відокремленого підрозділу ДПС, в якому просило:

1) стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» пеню в розмірі 1 124 170,91 грн, нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 28.02.2018 по 30.11.2020;

2) стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 16 862,56 грн.

Позов обґрунтовано тим, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.11.2017 у справі №826/8940/14 зобов`язано Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві внести заяву ТОВ «Аскоп-Україна» про повернення суми бюджетного відшкодування за грудень 2013 року в розмірі 2 396 267,00 грн за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 17.01.2014 та відомості про набуття такою сумою статусу узгодженої до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Однак, у зв`язку із тривалим порушенням строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість позивачу до цього часу не була сплачена пеня за період з 28.02.2018 по 30.11.2020 в сумі 1 124 170,91 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» пеню в розмірі 1 124 170,91 грн (один мільйон сто двадцять чотири тисячі сто сімдесят гривень 91 коп.), нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 28.02.2018 по 30.11.2020.

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відшкодування з Державного бюджету ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а тому суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості у спосіб, що не передбачений законом.

На думку апелянта, за даними інформаційної системи органу ДФС відсутня можливість нарахування пені на суму залишку бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що доводи податкового органу є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, так як суд першої інстанції надав належну оцінку всі доводам позивача, та нормами Податкового кодексу України передбачено, що право на нарахування пені виникає в момент виникнення заборгованості, а не в момент її погашення.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини другої ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у силу вимог частини четвертої ст. 229 КАС України, оскільки сторони у судове засідання не з`явились.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ «Аскоп-Україна» 17.01.2014 подано до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2013 року, у якій заявлено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 2 396 267,00 грн.

Разом з податковою декларацією ТОВ «Аскоп-Україна», подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток 4) та розрахунок суми бюджетного відшкодування (додаток 3).

У свою чергу, податковим органом, проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок Позивача у банку у сумі 2 396 267,00 грн за грудень 2013 року, за наслідками якої складено відповідний акт від 31 березня 2014 року №1787/26-53-15-01/30579869.

У відповідності до вазаного Акта перевіркою не встановлено порушень при відображенні позивачем у декларації за грудень 2013 року бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 2396267,00 грн.

Враховуючи відсутність подачі висновку до органу Державної казначейської служби України із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням 2 396 267,00 грн суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету; стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість у сумі 2 396 267,00 грн.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року, яка набрала законної сили 12.02.2018, у справі №826/8940/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, позов задоволено частково.

Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві внести заяву ТОВ «Аскоп-Україна» про повернення суми бюджетного відшкодування за грудень 2013 року в розмірі 2 396 267,00 грн за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 17.01.2014 року та відомості про набуття такою сумою статусу узгодженої до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Враховуючи, що станом на 27.02.2018 контролюючим органом не виконано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2017 у справі №826/8940/14, позивачем подано позовну заяву про стягнення пені за період з 23.04.2015 по 27.02.2018.

Відповідно, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 грудня 2019 року у справі № 826/3409/18, залишеним без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2020, стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь ТОВ «Аскоп-Україна» пеню за несвоєчасне бюджетне відшкодування ПДВ по декларації з ПДВ за грудень 2013 року у розмірі 120% облікової ставки НБУ у сумі 1 484 487,41 грн, нараховану за період з 23.04.2015 по 27.02.2018.

Враховуючи, що станом на 01.12.2020 контролюючим органом не виконано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2017 у справі №826/8940/14, позивачем подано позовну заяву про стягнення пені вже за період з 28.02.2018 по 30.11.2020 в розмірі 1 124 170,91 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не виконання вказаної заяви останній звернувся за захистом своїх порушених прав до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачу не було відшкодовано у період з 28.02.2018 по 30.11.2020 суму податку на додану вартість, заявлену у грудні 2013 року, яка є заборгованістю бюджету перед платником податків, тоve наявні підстави для нарахування та стягнення на користь ТОВ «Аскоп-Україна» пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за вказаний період у розмірі 1 124 170,91 грн (згідно з розрахунком).

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням підпунктів 14.1.18 та 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до пунктів 200.7 цієї статті платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

У силу вимог пункту 200.7.1 статті 200.7 Податкового кодексу України формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Зазначена в заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «а» «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку (пункт 200.12 статті 200 Податкового кодексу України).

Пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України встановлює, що на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, у випадку нездійснення платнику податку бюджетного відшкодування податку на додану вартість протягом визначеного цією статтею строку, на суму заборгованості безумовно нараховується пеня - 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені.

З аналізу вказаних положень вбачається, що нарахування пені пов`язується саме із недотриманням суб`єктом владних повноважень положень статті 200 Податкового кодексу України, яка визначає, комплекс дій, необхідних для своєчасного повернення сумм бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Як свідчать матеріали справи, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.11.2017 №826/8940/14, яка набрала законної сили, зобов`язано Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві внести заяву ТОВ «Аскоп-Україна» про повернення суми бюджетного відшкодування за грудень 2013 року в розмірі 2396267,00 грн за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 17.01.2014 та відомості про набуття такою сумою статусу узгодженої до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, Окружним адміністративним судом м. Києва у постанові від 10.11.2017 у справі №826/8940/14 встановлено протиправну бездіяльність податкового органу щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 2 396 267,00 грн за податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2013 року № від 17.01.2014, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ТОВ «Аскоп-Україна».

При цьому, невідшкодована ТОВ «Аскоп-Україна» сума податку на додану вартість, заявлена за період грудень 2013 року, є заборгованістю бюджету перед платником податків, що є підставою для нарахування та стягнення на користь позивача пені на рівні 120 відсотків облікової ставки національного банку України.

Згідно постанов Національного банку України у період з 28.02.2018 по 30.11.2020 облікова ставка Національного банку України змінювалася та становила такі розміри: з 28.02.2018 по 01.03.2018 - 16,00%, з 02.03.2018 по 12.07.2018 - 17,00%, з 13.07.218 по 06.09.2018 - 17,50%, з 07.09.2018 по 25.04.2019 - 18,00%, з 26.04.2019 по 18.07.2019 - 17,50%, з 19.07.2019 по 05.09.2019 - 17,00%, з 06.09.2019 по 24.10.2019 - 16,50%, з 25.10.2019 по 12.12.2019 - 15,50%, з 13.12.2019 по 30.01.2020 - 13,50%, з 31.01.2020 по 12.03.2020 - 11,00%, з 13.03.2020 по 23.04.2020 - 10,00%, з 24.04.2020 по 11.06.2020 - 8,00%, 12.06.2020 по 30.11.2020 - 6,00%.

Використовуючи формулу нарахування пені згідно з п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України, що підлягає нарахуванню за період з 28.02.2018 по 30.11.2020 загалом складає 1 124 170,91 грн.

У свою чергу, пеня, що підлягає стягненню з бюджету на користь ТОВ «Аскоп-Україна» за період з 28.02.2018 по 30.11.2020 складає 1 124 170,91 грн (один мільйон сто двадцять чотири тисячі сто сімдесят гривень 91 коп.).

При цьому, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанцій доказів, що підтверджують своєчасне відшкодування ТОВ «Аскоп Україна» податку на додану вартість у сумі 2 396 267,00 грн.

Відтак, наявні підстави для стягнення пені у розмірі 1 124 170,91 грн за період з 28.02.2018 по 30.11.2020 у зв`язку з несвоєчасним бюджетним відшкодуванням узгодженої суми податку на додану вартість у сумі 2 396 267,00 грн.

Слід зауважити, що Верховним Судом України в постанові від 03.06.2014 у справі №21-131а14 висловлена правова позиція щодо застосування пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, з якою повністю узгоджується позиція в даній справі суду попередньої інстанції.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2019 року (справа №826/7380/15) дійшла правового висновку, що за відсутності належного правого механізму відшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного прав є стягнення з Державного бюджету України через відповідне ГУ ДКС України на користь платника податків заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

У даному випадку, право на бюджетне відшкодування є невід`ємним правом позивача, захист якого гарантовано частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11.09.1997 і відповідно до положень Конституції України є частиною національного законодавства.

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатись такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права в національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви №68385/10 та №71378/10, §35)).

Несвоєчасне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість порушило право позивача, зокрема на законне сподівання мати можливість користуватися своєю власністю, а саме: своєчасно і в повному обсязі і в порядку, визначеному законом, отримати це відшкодування із бюджету при відсутності з його боку порушень законодавчих актів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 810/1506/17.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивачу не було відшкодовано у період з 28.02.2018 по 30.11.2020 суму податку на додану вартість, заявлену у грудні 2013 року, яка є заборгованістю бюджету перед платником податків, тому наявні підстави для нарахування та стягнення на користь ТОВ «Аскоп-Україна» пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за вказаний період у розмірі 1 124 170,91 грн (згідно з розрахунком).

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві як відокремленого підрозділу ДПС - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук