Справа № 160/12626/21
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛУРГТРАНС» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, оскільки в акті перевірки відповідач формально підійшов до встановлення юридичної підстави правопорушення, яке на думку митниці, мало місце у діях ТОВ «МЕТАЛУРГТРАНС». В акті перевірки, а саме в розділі ІІІ «Описова частина», викладаючи зміст нібито допущеного порушення, Дніпровською митницею вказано посилання на митні декларації, реквізити яких не відповідають реквізитам митних декларацій, які подавались позивачем. У випадку здійснення реекспорту товару, ввезеного в митному режимі тимчасового ввезення, хоч і з незначним пропуском строку для такого вивезення, товар фактично не випущено у вільний обіг на митній території України, а тому збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість, аналогічно до випадку при якому товар був втрачений або взагалі не був реекспортований, є неспівмірним. Тобто, аналіз вказаних підстав для нарахування податкового зобов`язання свідчить, що положення п. 206.16 ст. 206 ПК України застосовуються лише у тому випадку, коли товар фактично не вивезено (реекспортовано) та не може бути зворотньо вивезено за межі митної території України (з підстав його втрати, передання іншій особі тощо). Позивач вказує, що на дату проведення перевірки обов`язок з реекспорту товару було виконано. З аналізу податкового повідомлення-рішення позивач не має змоги встановити, якою нормою ПК України відповідач керується, визначаючи розмір штрафу. Позивач, також, зазначає на порушення Порядку оформлення результатів перевірок, під час складання акту, а тому такий акт не може бути належною підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛУРГТРАНС» залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом направлення до суду позовної заяви з уточненням відповідачів та позовних вимог у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.
16.08.2021 року на виконання вимог ухвали від 29.07.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додаються копії уточненої позовної заяви у відповідності до кількості учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
27.08.2021 року на адресу суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛУРГТРАНС» про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
20.09.2021 року судом отримано заяву Дніпровської митниці про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
23.09.2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обгрунтування правової позиції зазначив, що ввезення товарів у митному режимі тимчасового ввезення здійснюється з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, тобто без сплати жодних платежів до державного бюджету. Однак, товари, що були ввезені на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання. Зазначені вимоги передбачені положеннями статті 103 МК України, в яких законодавцем наведено визначення терміну митного режиму тимчасового ввезення. Тобто здійснивши ввезення вагонів у митному режимі тимчасового ввезення підприємство взяло зобов`язання про зворотнє вивезення. Терміни тимчасового ввезення у розрізі номерів вагонів було наведено у додатку 1 до акту перевірки. Так, за результатами проведення виїзної перевірки було встановлено, що реекспорт вагонів №: 56368277, 56352552, 56589633, 56589724, 56589963, 56600109, 56589385, 56589666, 56589989 був здійснений після спливу строку для вивезення з митної території України. Підтвердженням даного факту є відсутність попередніх повідомлень від підприємства про намір вивезти вагони за межі митної території України. Тобто, ТОВ «МЕТАЛУРГТРАНС» були порушені вимоги статті 103 Митного кодексу України в частині реекспорту вищезазначених вагонів до завершення встановленого строку. Відповідач зазначає, що факт порушення термінів реекспорту ввезених вагонів позивачем не заперечується. Про проходження залізничними вагонами радіологічного контролю в пункті пропуску через митний кордон України, свідчили би відбитки на залізничних накладних штампу «Радіологічний контроль - ВВІЗ/ВИВІЗ ДОЗВОЛЕНО». Однак на копіях залізничних накладних, які надавалися при митному оформленні залізничних вагонів в електронному вигляді, відбитки зазначеного штампу відсутні. Тобто переміщення через митний кордон України залізничних вагонів у 2018 році здійснювалося з порушенням вимог статті 197 Митного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 5 жовтня 2011 № 1031 «Деякі питання здійснення державного контролю товарів, що переміщуються через митний кордон України». Факт нездійснення реекспорту товару у строки, встановлені МК України задокументовано у акті перевірки. Позивач підтверджує той факт, що реекспорт вагонів №№ 56368277, 56352552, 56589633, 56589724, 56589963, 56600109, 56589385, 56589666, 56589989 був здійснений із порушенням встановленого строку реекспорту. В той час, як вказані вагони повинні були бути вивезеними до завершення встановленого строку без будь-яких змін, а не після спливу строку для вивезення з митної території України, що підтверджує факт порушення положень статті 103 МК України та правомірність застосування митницею положень ст. 206 Податкового кодексу України.
27.09.2021 року на офіційну електронну адресу суду та 30.09.2021 року засобами поштового зв`язку представником позивача направлено до суду відповідь на відзив, в якій повторно зазначено про порушення щодо оформлення акту перевірки. Також, позивачем вказано, що норма п. 206.16 ст. 206 ПК України не визначає підставою виникнення обов`язку щодо донарахування та сплати митних платежів реекспорт товару з незначним за тривалістю простроченням строку такого вивезення. ТОВ «МЕТАЛУРГТРАНС» здійснено реекспорт вагонів (вагони не втрачено, у вільний обіг не випущено); не встановлено нецільового використання ввезених на митну територію вагонів. Відповідно, з вказаних обставин справи вбачається відсутність обставин, які свідчили б про фактичний випуск ТОВ «МЕТАЛУРГТРАНС» товарів у вільний обіг (імпорт), а тому у відповідача були відсутні підстави для нарахування позивачу податкового зобов`язання за п. 206.16 ст. 206 ПК України.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.
Не погодившись зі змістом і висновками акту перевірки, ТОВ «МЕТАЛУРГТРАНС» було подано до Дніпровської митниці заперечення на акт перевірки, викладені в листі №МТ-338 від 06.07.2021 року.
12.07.2021 року Дніпровською митницею надано відповідь на заперечення за вих. №7.5-08-01-1/19/13/325, в якій відповідачем вказано, що висновки, викладені в акті перевірки, є правомірними і відповідають нормам чинного законодавства України.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок та умови переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України, їх митного контролю та митного оформлення встановлюються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року № 4495-VI зі змінами та доповненнями (далі - МК України).
Відповідно до п. п. 4, 24 ч.1 ст. 4 МК України ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.
Митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
За змістом ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Пунктом 2 ч. 6 ст. 104 МК передбачено, що для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна у випадках, передбачених законодавством, надати митному органу зобов`язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені митним органом.
Відповідно до п. 5 ч. 5 розділу II Порядку № 657 (в редакції, чинній на час внесення даних до ЄАІС, 17.12.2019), для забезпечення контролю за товарами, що перебувають у митному режимі тимчасового вивезення, а також обміну інформацією між митними органами стосовно таких товарів використовується Єдина автоматизована інформаційна система митних органів України (далі - ЄАІС). До ЄАІС вноситься інформація про митні формальності, що виконуються відносно тимчасово ввезених товарів, зокрема про: поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення; засоби, застосовані для ідентифікації товарів; дозволи, надані митним органом на неодноразове переміщення через митний кордон України товарів протягом строку дії митного режиму тимчасового ввезення; дозволи (загальні дозволи) на тимчасове ввезення контейнерів, пiддонiв, упаковок без оформлення МД або книжки А.Т.А.; продовження строку тимчасового ввезення; строк, установлений митним органом для реекспорту; передачу права використання митного режиму тимчасового ввезення; проведення митного огляду; складення протоколу про порушення митних правил; накладення арешту або тимчасове вилучення тимчасово ввезених товарів у справі про порушення митних правил; завершення режиму тимчасового ввезення; припинення режиму тимчасового ввезення. Інформація до ЄАІС вноситься посадовою особою митного органу, яким здійснюється відповідна митна формальність, невідкладно після її виконання.
З аналізу зазначених вище норм слідує, що законодавством чітко визначено, що для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна у випадках, передбачених законодавством, надати митному органу, зобов`язання про реекспорт транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, і до ЄАІС вноситься інформація, яка визначена у п. 5 ч. 5 розділу ІІ Порядку № 657.
Згідно із ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.
Згідно із ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно із ст. 1 гл. 1 Конвенції про тимчасове ввезення (Про приєднання України до Конвенції Закон N 1661-IV (1661-15) від 24.03.2004), для цілей цієї Конвенції термін:
a) «тимчасове ввезення» означає:
митний режим, який дозволяє приймати на митну територію певні товари (у тому числі транспортні засоби), умовно звільнені від ввізного мита і податків, без застосування заборон чи обмежень економічного характеру на ввезення; такі товари (у тому числі транспортні засоби) мають ввозитися з визначеною метою і призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їхнього використання.
Згідно із ст. 2 гл. 2 цієї ж Конвенції, відповідно до положень цієї Конвенції, кожна із Договірних Сторін зобов`язується надавати згоду на тимчасове ввезення товарів (у тому числі транспортних засобів), зазначених у Додатках до цієї Конвенції.
Не впливаючи на положення Додатка E, режим тимчасового ввезення надається з загальним умовним звільненням від ввізного мита і податків та без застосування ввізних обмежень чи заборон економічного характеру.
Згідно із ст. 4 гл. 3 цієї ж Конвенції, якщо в Додатку не передбачено інше, кожна із Договірних Сторін має право обумовлювати тимчасове ввезення товарів (у тому числі транспортних засобів) наданням митного документа та гарантії.
Якщо (відповідно до пункту 1 вище) вимагається гарантія, то особам, які регулярно користуються процедурою тимчасового ввезення, може бути дозволено надавати загальну гарантію.
Якщо в Додатку не передбачено інше, сума гарантій не повинна перевищувати суму ввізного мита й податків, від сплати яких умовно звільняються товари (у тому числі транспортні засоби).
Для товарів (у тому числі транспортних засобів), на які під час ввезення поширюються заборони чи обмеження відповідно до національного законодавства, може вимагатися додаткова гарантія, відповідно до положень, встановлених національним законодавством.
Згідно із ст. 7 гл. 3 цієї ж Конвенції, товари (у тому числі транспортні засоби), на тимчасове ввезення яких був наданий дозвіл, повинні бути вивезені у визначений термін, визнаний достатнім для досягнення мети тимчасового ввезення. Цей термін обумовлюється окремо у кожному Додатку.
Митні органи можуть надати термін довший, ніж передбачено у кожному Додатку, або продовжити встановлений спочатку термін.
Якщо товари (у тому числі транспортні засоби), на тимчасове ввезення яких був наданий дозвіл, не можуть бути вивезені внаслідок накладення на них арешту, за винятком арешту внаслідок позовів приватних осіб, зобов`язання щодо вивезення призупиняється на період тривалості арешту.
Згідно із ст. 15 гл. 4 цієї ж Конвенції, кожна з Договірних Сторін зводить до мінімуму митні формальності, які стосуються пільг, передбачених цією Конвенцією. Усі правила, які стосуються таких формальностей, публікуються в найкоротший термін.
Згідно із ст. 20 гл. 4 цієї ж Конвенції, особа, яка будь-яким чином порушила положення цієї Конвенції, несе відповідальність на території Договірної Сторони, де було скоєно порушення; санкції за порушення встановлюються законодавством такої Договірної Сторони.
Якщо неможливо визначити територію, на якій трапилося порушення, воно вважається скоєним на території Договірної Сторони, де воно було виявлено.
Згідно із ч. 7 ст. 106 МК України, у разі випуску товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, у вільний обіг на митній території України або передачі таких товарів у користування іншій особі митні платежі сплачуються в обсязі, передбаченому законом для ввезення цих товарів на митну територію України у митному режимі імпорту, за відрахуванням суми, вже сплаченої на підставі умовного часткового звільнення цих товарів від оподаткування митними платежами. При цьому за період, коли застосовувалося таке звільнення, підлягають сплаті проценти з сум податкових зобов`язань, що підлягали б сплаті у разі, якщо б щодо таких сум надавалося розстрочення податкових зобов`язань відповідно до розділу II Податкового кодексу України.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 279 МК України, базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів.
Згідно з ч. 1 ст. 286 МК України, товари, поміщені у митний режим імпорту, оподатковуються ввізним митом, якщо інше не передбачено законом, при дотриманні умов та обмежень, встановлених главою 13 цього Кодексу.
У випадках, встановлених законами України, товари, поміщені у митний режим імпорту, оподатковуються сезонним митом та/або особливими видами мита.
Згідно із абз. 2 ч. 7 ст. 286 МК України, у разі випуску товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування ввізним митом, у вільний обіг на митній території України або передачі таких товарів у користування іншій особі ввізне мито сплачується у порядку, визначеному частиною сьомою статті 106 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 289 МК України, обов`язок зі сплати митних платежів виникає:
1) у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України;
2) при незаконному переміщенні товарів, що перебувають на території вільної митної зони або на митному складі, - з моменту такого переміщення товарів;
3) у разі вивезення товарів з митної території України:
а) при оформленні товарів відповідно до митного режиму експорту - з моменту прийняття митним органом митної декларації;
б) при вивезенні товарів за межі митної території України без оформлення митної декларації та при незаконному вивезенні товарів за межі митної території України - з моменту фактичного вивезення товарів за межі митної території України;
в) при невиконанні умов, установлених щодо товарів, які вивозилися за межі митної території України із звільненням від оподаткування вивізним митом, - з моменту, коли ці товари прибули до іншого місця призначення, ніж те, у зв`язку з яким надавалося таке звільнення;
4) після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання;
5) в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України.
Згідно з ч. 4 ст. 296 МК України, у разі нецільового використання товарів, щодо яких було надано умовне звільнення від оподаткування, а також порушення умов митних режимів, поміщення в які передбачає умовне звільнення від оподаткування, застосовуються ставки митних платежів, що діють на день прийняття митним органом митної декларації для митного оформлення. Митна вартість товарів, їх кількість чи інші характеристики, що використовуються для визначення бази оподаткування, визначаються на день застосування ставок митних платежів.
Згідно з п.п «в» п. 185.1. ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.
Згідно із п. 187.8 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобов`язань визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу.
Датою виникнення податкових зобов`язань за операціями з постачання нерезидентами суб`єктам господарювання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату послуг або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг нерезидентом, залежно від того, яка з подій відбулася раніше.
Згідно із п. 190.1 ст. 190 ПК України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
Згідно із п. 206.7 ст. 206 ПК України, до операцій із ввезення товарів на митну територію України у митному режимі тимчасового ввезення застосовується умовне повне звільнення від оподаткування або умовне часткове звільнення від оподаткування за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених главою 18 Митного кодексу України.
Згідно із п. 206.16 ст. 206 ПК України, у разі втрати товарів, що перебувають під митним контролем у митних режимах, в яких надано звільнення або умовне звільнення від оподаткування, нецільового використання цих товарів або в разі невиконання у строки, встановлені Митним кодексом України, заходів щодо завершення таких митних режимів особа, відповідальна за дотримання митного режиму, зобов`язана сплатити суму податкового зобов`язання, на яку було надане таке звільнення або умовне звільнення, та пеню, нараховану відповідно до статті 129 цього Кодексу, розраховану з дня надання звільнення або умовного звільнення від оподаткування.
Судом встановлено, що залізничні вагоні у кількості 145 шт., ввезені ТОВ «МЕТАЛУРГТРАНС» у період з 31.03.2018 року по 30.03.2021 року, були розміщені у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, відповідно до положень Додатка Е до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік).
У митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами можуть помішуватися товари (за винятком підакцизних), не зазначені у статтях 105, 189 цього Кодексу, а також у Додатках В.1 - В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), або такі, що не відповідають вимогам зазначених Додатків.
Ввезення на митну територію України залізничних вагонів у митному режимі тимчасового ввезення здійснювалося згідно договорів оренди між ТОВ «МЕТАЛУРГТРАНС» та фірмою «Transterminal Ехрress Gmbh» (Австрія) від 20.11.2014 року № 150А/14 та від 10.01.2020 року № 07А/20, доповнень до даних договорів.
У відповідності з даними договорами фірма «Transterminal Ехрress Gmbh» (Австрія) зобов`язана передати ТОВ «МЕТАЛУРГТРАНС» за плату у тимчасове користування (оренду) вагони, які мають сетеві номера, право виходу та курсування по путях загального користування залізничних доріг Росії, Білорусії, України, Казахстану, країн Балтїї, а ТОВ «МЕТАЛУРГТРАНС» забов`язане прийняти ці вагони, слідкувати за їх станом, здійснювати сплату орендної плати у порядку та в терміни встановлені цим договором.
Кількість вагонів (із зазначенням сетевих номерів, моделей та року виготовлення) зазначені у доповненнях до цього договору.
З метою виконання зазначених умов протягом періоду, що перевірявся, у митному режимі тимчасового ввезення ТОВ «МЕТАЛУРГТРАНС» було оформлено 48 МД типу ІМ 31 АА Список МД.
Для підтвердження фактурної вартості вагонів, ТОВ «МЕТАЛУРГТРАНС» при митному оформленні надавалися рахунок - проформа та висновок про вартісні характеристики вагонів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
Граничний термін перебування вагонів у режимі тимчасового ввезення зазначався у графі «D/J» митної декларації.
За кожний повний або неповний календарний місяць заявленого строку перебування зазначених 145 залізничних вагонів на митній території України, ТОВ «МЕТАЛУРГТРАНС» сплачувало 3 відсотки суми митних платежів, які підлягали б сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України, розрахованої на дату поміщення їх у митний режим тимчасового ввезення.
Терміни тимчасового ввезення неодноразово подовжувалися у відповідності до митних декларацій типу ІМ 31 ДМ.
Як вбачається з інформації, наведеної у додатку 1, ТОВ «МЕТАЛУРГТРАНС» були порушені терміни тимчасового ввезення наступних вагонів:
- № 56368277, ввезений на митну територію України у митному режимі тимчасового ввезення згідно МД № UА110180/2019/415222 від 09.09.2019 року. Граничний термін перебування зазначеного вагону у режимі тимчасового ввезення, згідно графи «D/J» - 31.12.2019.
Зворотне вивезення за межі митної території України даного вагону у митному режимі реекспорту було здійснено згідно МД типу ЕК 11 АА №UА209120/21/6802 від 12.03.2021;
- № 56352552, ввезений на митну територію України у митному режимі тимчасового ввезення згідно МД № UА110180/2019/415222 від 09.09.2019. Граничний термін перебування зазначеного вагону у режимі тимчасового ввезення, згідно графи «D/J» - 31.12.2019.
- № 56589633, ввезений на митну територію України у митному режимі тимчасового ввезення згідно МД № UА110150/2020/2484 від 17.02.2020. Граничний термін перебування зазначеного вагону у режимі тимчасового ввезення, згідно графи «D/J» - 31.07.2020.
Зворотне вивезення за межі митної території України даного вагону у митному режимі реекспорту було здійснено згідно МД типу ЕК 11 АА № UА209120/2021/6803 від 12.03.2021;
- № 56589724, ввезений на митну територію України у митному режимі тимчасового ввезення згідно МД № UА110150/2020/2484 від 17.02.2020. Граничний термін перебування зазначеного вагону у режимі тимчасового ввезення, згідно графи «D/J» - 31.07.2020.
Зворотне вивезення за межі митної території України даного вагону у митному режимі реекспорту було здійснено згідно МД типу ЕК 11 АА № UА110280/2021/1828 від 12.03.2021;
- № 56589963, ввезений на митну територію України у митному режимі тимчасового ввезення згідно МД № UА110150/2020/2484 від 17.02.2020. Граничний термін перебування зазначеного вагону у режимі тимчасового ввезення, згідно графи «D/J» - 31.07.2020.
Зворотне вивезення за межі митної території України даного вагону у митному режимі реекспорту було здійснено згідно МД типу ЕК 11 АА № UА700060/2021/2914 від 05.03.2021;
- № 56600109, ввезений на митну територію України у митному режимі тимчасового ввезення згідно МД № UA110150/2020/2484 від 17.02.2020. Граничний термін перебування зазначеного вагону у режимі тимчасового ввезення, згідно графи «D/J» - 31.07.2020.
Зворотне вивезення за межі митної території України даного вагону у митному режимі реекспорту було здійснено згідно МД типу ЕК 11 АА № UА700060/2021/2913 від 05.03.2021;
- № 56589385, ввезений на митну територію України у митному режимі тимчасового ввезення згідно МД № UA110150/2020/5558 від 06.04.2020. Граничний термін перебування зазначеного вагону у режимі тимчасового ввезення, згідно графи «D/J» - 30.09.2020.
Зворотне вивезення за межі митної території України даного вагону у митному режимі реекспорту було здійснено згідно МД типу ЕК 11 АА № UА700060/21/2912 від 05.03.2021;
- № 56589666, ввезений на митну територію України у митному режимі тимчасового ввезення згідно МД № UА110150/2020/5558 від 06.04.2020. Граничний термін перебування зазначеного вагону у режимі тимчасового ввезення, згідно графи «D/J» - 30.09.2020.
Зворотне вивезення за межі митної території України даного вагону у митному режимі реекспорту було здійснено згідно МД типу ЕК 11 АА № UА700060/21/2652 від 24.03.2021;
- № 56589989, ввезений на митну територію України у митному режимі тимчасового ввезення згідно МД № UА110150/2020/5558 від 06.04.2020. Граничний термін перебування зазначеного вагону у режимі тимчасового ввезення, згідно графи «D/J» - 30.09.2020.
Зворотне вивезення за межі митної території України даного вагону у митному режимі реекспорту було здійснено згідно МД типу ЕК 11 АА № UА110150/2021/3449 від 09.03.2021.
Ввезення товарів у митному режимі тимчасового ввезення здійснюється із умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, тобто без сплати жодних платежів до державного бюджету.
Однак, товари, що були ввезені на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Зазначені вимоги передбачені положеннями статті 103 МК України, в яких законодавцем наведено визначення терміну митного режиму тимчасового ввезення.
Тобто, здійснивши ввезення вагонів у митному режимі тимчасового ввезення, підприємство взяло зобов`язання про зворотне вивезення.
Терміни тимчасового ввезення у розрізі номерів вагонів було наведено у додатку 1 до акту перевірки.
Так, за результатами проведення виїзної перевірки було встановлено, що реекспорт вагонів №: 56368277, 56352552, 56589633, 56589724, 56589963, 56600109, 56589385, 56589666, 56589989 був здійснений після спливу строку для вивезення з митної території України.
Тобто, ТОВ «МЕТАЛУРГТРАНС» були порушені вимоги статті 103 Митного кодексу України в частині реекспорту вищезазначених вагонів до завершення встановленого строку.
Отже, оскільки вказані вагони повинні були бути вивезеними до завершення встановленого строку без будь-яких змін, а не після спливу строку для вивезення з митної території України, вказане підтверджує факт порушення позивачем положень статті 103 МК України та правомірність застосування митницею положень ст. 206 Податкового кодексу України.
Стосовно доводів позивача про незастосування до позивача п. 206.16 ст. 206 ПК України, суд зазначає, що вказаною нормою передбачено, зокрема, що в разі невиконання у строки, встановлені Митним кодексом України, заходів щодо завершення таких митних режимів особа, відповідальна за дотримання митного режиму, зобов`язана сплатити суму податкового зобов`язання, на яку було надане таке звільнення або умовне звільнення, та пеню, нараховану відповідно до статті 129 цього Кодексу, розраховану з дня надання звільнення або умовного звільнення від оподаткування.
Оскільки судом, встановлено, що позивач є відповідальним за належний реекспорт товару, то за порушення строків вивезення такої продукції, позивач несе відповідальність, встановлену п. 206.16 ст. 206 ПК України.
Розділ III Порядку визначає вимоги до змісту акта (довідки) документальної перевірки, зокрема п.п.7 п.4 цього розділу, про який зазначає позивач у своїй заяві, визначено наступне.
7) результати документальної перевірки щодо дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи оформляються аналогічно результатам перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства.
Обов`язковому дослідженню та відображенню в акті (довідці) документальної перевірки підлягають питання, визначені програмою (переліком питань) перевірки, затвердженою наказом контролюючого органу про призначення перевірки, зокрема такі питання:
правильність визначення бази оподаткування, своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати митних платежів;
обґрунтованість та законність надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування (у разі наявності);
правильність класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;
відповідність фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідність фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів платника податків, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;
законність переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
У разі встановлення перевіркою порушень законодавства з питань державної митної справи необхідно:
чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків;
зазначити невідповідність даних, які містяться в документах, поданих платником податків для здійснення митного оформлення, фактичним даним, виявленим під час перевірки, на підставі первинних документів платника податків;
вказати первинні документи та інші матеріали, що свідчать про наявність порушень.
Окремо зазначається інформація про виявлені порушення, що передбачають вжиття заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п. 1 розділу IV Порядку залежно від фінансово-господарської діяльності платника податків та результатів перевірки до інформативних додатків належать:
затверджений керівником (заступником керівника або уповноваженою особою) контролюючого органу та підписаний начальником відділу (управління) працівника, що очолює перевірку, план (перелік питань) перевірки платника податків (при проведенні перевірок щодо дотримання законодавства з питань державної митної справи - програма з переліком питань перевірки, затверджена наказом контролюючого органу про призначення перевірки);
відомості або таблиці, в яких згруповані факти однотипних порушень та порушень, що повторюються;
розрахунок донарахованих сум митних платежів, відображених у національній валюті України в розрізі митних декларацій;
розрахунок податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування, зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) з наведенням в ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку) або звіту, відповідного звітного періоду, щодо якого здійснюється розрахунок податкового (грошового) зобов`язання, бюджетного відшкодування, від`ємних значень об`єктів оподаткування, а також іншої інформації, необхідної для визначення грошового зобов`язання (крім перевірок дотримання законодавства з питань державної митної справи).
Крім того, згідно із пп. 58.1.2 п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України у разі якщо податкове повідомлення-рішення прийнято за результатами документальної перевірки та є процесуальною підставою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, воно додатково до інформації, наведеної у пункті 58.1.1 цієї статті, повинно містити:
1) обґрунтовану підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість у вигляді фактичної підстави, а саме викладення стислого змісту щодо виявлених перевіркою порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства з наведенням інформації щодо:
розрахунку суми податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість;
3) детальний розрахунок штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів), у тому числі штрафних санкцій або пені, за порушення іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, а також посилання на норми цього Кодексу та/або іншого законодавства, відповідно до якого було зроблено такий розрахунок.
Так, матеріали справи містять сформований митним органом розрахунок податкових зобов`язань та штрафних санкцій за актом перевірки ТОВ "МЕТАЛУРГТРАНС", в якому зазначено: номер митної декларації, дата митної декларації, вагон №, виявлене званиження податкового зобов`язання, розмір штрафної (фінансової санкції), сума штрафної (фінансової) санкції, всього до сплати.
У вказаному розрахунку зазначено виявлене заниження податкового зобов`язання щодо кожного вагону, який реекспортовано позивачем з порушенням строків вивезення товару за митну територію України.
Однак, в порушення вимог ст. 58 Податкового кодексу України та Порядку, митним органом не надано розрахунку податкового зобов`язання, яке покладено в основу податкового повідомлення-рішення, що оскаржується позивачем.
Крім того, у розрахунку податкових зобов`язань та штрафних санкцій за актом перевірки ТОВ "МЕТАЛУРГТРАНС", миний орган зазначив, що розрахунок штрафних санкцій здійснено на підставі п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України.
За приписами п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При цьому, у розрахунку застосовано розмір штрафної санкції 25%, що суперечить вимогам п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України.
Норма п. 123.2 ст. 123 Податкового кодексу України визначає, що діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що акт перевірки не містить доказів та висновків стосовно того, що позивач вчинив діяння (реекспорт вагонів з порушенням термінів) умисно.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність законодавчо встановлених підстав для застосування до позивача штрафних санкцій, у розмірі, передбаченому п. 123.2 ст. 123 Податкового кодексу України.
Отже, під час розрахунку розміру податкового зобов`язання та штрафних санкцій, що зазначені в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, відповідачем порушено вимоги ст. 58, 123 Податкового кодексу України та Порядку, що свідчить про протиправність податкового повідомлення-рішення та є підставою для його скасування.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Позивачем доведено обгрунтованість заявлених позовних вимог, натомість відповідачем не виконано покладений на нього ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, та не доведено правомірність свого рішення.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 5241,36 грн. (платіжне доручення № ТЗW0002170 від 26.07.2021 року) підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці (код ЄДРПОУ ВП 43971371).
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛУРГТРАНС» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна