Справа № 640/25124/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року м. Київ № 640/25124/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» з 22 червня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправно відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки рішення пенсійним органом прийнято на підставі хибних висновків. При цьому, позивачем зазначено, що вона має достатній стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, а доводи відповідача та висновки, покладені останнім, як на підставу для прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років, є протиправними та такими, що порушують її права, адже до заяви про призначення пенсії, нею було додано всі необхідні документи для призначення пенсії на пільгових умовах.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2020 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

30.11.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача вказав на те, що подані позивачем документи були розглянуті, однак, пільговий стаж позивача за Списком № 2 складає 7 років 9 місяців 28 днів, що передбачає зниження пенсійного віку на 3 роки, проте, у позивача відсутній необхідний пільговий стаж роботи у 10 років, з огляду на що, у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно заяви від 22.06.2020 № 3515 було правомірно відмовлено.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається із матеріалів даної справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення пенсійного віку, 22.06.2020 звернулася із відповідною заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

З поданих заявником документів, слідує, що, станом на подачу заяви, її трудовий стаж становив 35 років, страховий стаж - 35 років 0 місяців 23 дні.

Однак, рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 25.06.2020 р. (вих. № 91), за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, було відмовлено у призначенні пенсії за віком.

У відповіді на звернення позивача, викладеним у листі ГУ ПФУ в м. Києві від 25.06.2020 (вих. 91), відповідач зазначив, що страховий стаж позивача склав 35 років 0 місяців 23 дня, а пільговий стаж за Списком № 2 складає 7 років 9 місяців 28 днів, що у свою чергу, передбачає зниження пенсійного віку на 3 роки.

Також, листом від 03.07.2020 № 2600-0314-8/88252, відповідач вказав на те, що, оскільки, у заявника відсутній необхідний пільговий стаж роботи, у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно заяви від 22.06.2020 ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач вважає, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, так як пропрацювала на виробництві з шкідливими умовами праці більше десяти років, натомість, пенсійний орган стверджує про наявність у позивача лише 7 років 9 місців 28 днів пільгового стажу.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У положеннях статті 46 Конституції України, закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Положеннями статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ), встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ, визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому, пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (стаття 7 Закону № 1788-ХІІ).

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1058-IV), виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат. Розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально в залежності від набутого ним страхового стажу та отриманого заробітку, з якого сплачувалися страхові внески.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом другим частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року

Аналогічні приписи містяться також у пункті «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року (далі - Закон України № 1788), в якому визначено, що працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до норм статті 39 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З матеріалів справи слідує, що позивачем було надано при зверненні до ГУ ПФУ в м. Києві копії висновків якості проведення атестації робочих місць за умовами праці, однак, відповідачем вони не були враховані.

Так, згідно висновку якості проведення атестації робочих місць за умовами праці у ЗАТ «Екостандарт» від 10.11.2014 № 015-7122, виданому Департаментом соціальної політики (Державна експертиза умов праці) ВО КМР (КМДА), атестацію робочих місць за умовами праці, проведену ЗАТ «Екостандарт» вважати такою, що відповідає в частині пільгового пенсійного забезпечення вимогам чинного законодавства та діючим нормативним документам.

Також, згідно висновку якості проведення атестації робочих місць за умовами праці у Акціонерній компанії «Дарницька ТЕЦ» ЗАТ «енергогенеруюча компанія «Укр-Кан Пауер» від 10.11.2014 № 015-7123, виданому Департаментом соціальної політики (Державна експертиза умов праці) ВО КМР (КМДА), атестацію робочих місць за умовами праці, проведену у Акціонерній компанії «Дарницька ТЕЦ» ЗАТ «енергогенеруюча компанія «Укр-Кан Пауер» вважати такою, що відповідає в частині пільгового пенсійного забезпечення вимогам чинного законодавства та діючим нормативним документам.

Крім того, згідно висновку якості проведення атестації робочих місць за умовами праці у ТОВ «Євро-реконструкція» від 25.12.2012 № 15-23-13, виданому Головним управлінням праці та соціального захисту населення (Державна експертиза умов праці) ВО КМР (КМДА), атестація робочих місць за умовами праці, проведена у ТОВ «Євро-реконструкція», відповідає вимогам чинного законодавства та діючим нормативним документам.

Суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці, є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Додатково, суд акцентує увагу на тому, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, записами у трудовій книжці про відповідні періоди роботи позивача, а також, наданими як до пенсійного органу при зверненні із заявою про призначення пенсії, так і до суду висновками якості проведення атестації робочих місць за умовами праці, підтверджується особливий характер праці позивача, а також право на пільговий обрахунок стажу позивача за Списком № 2 для призначення пенсії.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 383, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Відповідно до змісту пункту 10 Порядку № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Таким чином, трудовою книжкою позивача та висновками якості проведення атестації робочих місць, які були надані відповідачу разом із заявою про призначення пенсії, підтверджено факт наявності стажу роботи позивача із шкідливими та важкими умовами праці, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, що, в свою чергу, свідчить про протиправність дій відповідача з їх не зарахування до пільгового стажу роботи за Списком № 2.

Крім того, суд враховує, що відмова пенсійного органу позивачу у призначенні їй пенсії на пільгових умовах з тих підстав, що23.06.2020 документи по ліквідованому підприємству ПАТ «Екостандарт» направлені на Комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, а після прийняття позитивного рішення, заявника буде додатково повідомлено про необхідність повторного звернення із заявою щодо призначення пенсії, адже, по перше, позивачем при первинному зверненні до відповідача було надано всі необхідні документи, які дають змогу встановити як періоди роботи позивача, так і особливий характер праці, натомість, вказані документи не містять між собою суперечностей, а також, недостовірних даних, з огляду на що, відповідач мав прийняти рішення щодо пенсії позивача саме за результатом опрацювання поданої заявником заяви та доданих до неї документів; по друге, під час розгляду даного спору, відповідач не повідомив суд про прийняте Комісією рішення у цій частині, що не відповідає принципу належного урядування, що ставить позивача у стан невизначеності, адже право на пенсію вона набула, а фактично її не отримує без наявності обґрунтованих та достатніх на те підстав.

Суд вважає, що позивачем вжито всіх можливих заходів для документального підтвердження наявного у неї пільгового стажу, натомість, підстави для відмови позивачу у призначенні їй пенсії на пільгових умовах, є необґрунтованими, а відмова відповідача, є неправомірною.

Частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних, зокрема, для призначення пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Тобто, прийняття рішення про призначення пенсії віднесено до компетенції органів Пенсійного фонду України.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах, є відповідний стаж роботи.

У даному випадку, відповідачем не враховано, що визначальним фактом для призначення пенсії на пільгових умовах є підтвердження зайнятості особи на відповідних роботах, а тому, відмовляючи в призначенні пенсії позивачу, відповідач діяв незаконно та протиправно.

При цьому, суд зазначає, що вищезазначені обставини та встановлені судом факти, дають підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах.

З урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити, позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи саме з 01.07.2020, адже позивач із заявою звернулась 22.06.2020, а у разі звернення після 15 числа відповідного місця, пенсія призначається з першого числа місяця, наступного за місяцем звернення.

Додатково суд зазначає, що обрана судом форма захисту порушених прав у спірному випадку, не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача. Втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.

У цьому ж випадку, зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах є виправданим, оскільки відсутній інший дієвий спосіб захисту порушеного права позивача, адже підстави для відмови є необґрунтованими, а про інші недоліки у документах позивача не було вказано.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши наявні у справі докази, а також проаналізувавши наведені вище законодавчі норми, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов підлягає задоволенню, судовий збір сплачений позивачем, підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242 - 246, 255, 263 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» з 01 липня 2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Суддя В.І. Келеберда