Справа № 260/2331/20
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2021 року м. Ужгород№ 260/2331/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Рошко Л.М.

учасники справи:

позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не з`явився;

за участі представника позивача: Борсенка Олександра Вікторовича;

відповідач: Державна податкова служба України представник Токар Марина Василівна;

відповідач: Державна казначейська служба України представник не з`явився,

відповідач: Державна податкова служба України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області представник Токар Марина Василівна;

відповідач: Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Державної казначейської служби України, Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2020 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Державної податкової служби України, Державної казначейської служби України у якому просила суд: "стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_1 ) заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість в розмірі 115130,00 грн. (сто п`ятнадцять тисяч сто тридцять гривень 00 копійок) та пеню в розмірі 428157,05 грн. (чотириста двадцять вісім тисяч сто п`ятдесят сім гривень 05 копійок). Стягнути на користь позивача судові витрати".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

16 липня 2020 року позивачем подано суду заяву про зменшення розміру позовних вимог (Т. 1 а.с.а.с. 107, 108), відповідно до якої позивач просить суд: "1) Прийняти дану заяву про зменшення розміру позовних вимог по справі №260/2331/20 в частині Стягнення з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_1 ) заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість в розмірі 115 130,00 грн. (сто п`ятнадцять тисяч сто тридцять гривень 00 копійок) та пені в розмірі 50 931,52 грн. (п`ятдесят тисяч дев`ятсот тридцять однієї гривні 52 копійок); 2) Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_1 ) заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість а саме, пеню в розмірі 377 225,53 грн. (триста сімдесят сім тисяч двісті двадцять п`ять гривень 53 копійок); 3) Стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року залучено Головне управління Державної податкової служби у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина 52, ) та Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Панаса Мирного, 2а, ) до участі у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України та Державної казначейської служби України про стягнення коштів, в якості співвідповідачів.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року було задоволено клопотання представника ГУ ДПС у Закарпатській області та замінено відповідача - Головне управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ) на його правонаступника - Державну податкову службу України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694).

В судове засідання з`явилися представник позивача адвокат Борсенко О.В. та представник Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Закарпатській області (відокремлений підрозділ) Токар М.В. Представники державної казначейської служби України та Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області в судове засідання не з`явилися про поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до статті 205 частини 1 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, враховуючи наявність достатньої кількості доказів у справі, а також скорочені строки розгляду вказаної справи, наявність правової позиції учасників справи щодо спірних правовідносин судом вирішено проводити розгляд справи у відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання. Відповідна ухвала зафіксована у протоколі судового засідання.

Суд констатує, що всі учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи. Заслухавши думку представників сторін, які з`явилися в судове засідання, суд приходить до висновку про розгляд справи у відсутності учасників справи, які не з`явилися.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у поданій декларації по податку на додану вартість за грудень 2015 року позивач вказав суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на його рахунок у банку в розмірі 385070 грн. Розмір задекларованої позивачем суми бюджетного відшкодування на рахунок по декларації за грудень 2015 року підтверджено документальною позаплановою виїзною перевіркою в Довідці за № 517/1701/ від 17 березня 2016 року. Також у поданій декларації по податку на додану вартість за серпень 2016 року позивач вказав суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на його рахунок у банку в розмірі 258166 грн. Розмір задекларованої позивачем суми бюджетного відшкодування на рахунок по декларації за серпень 2016 року підтверджено документальною позаплановою невиїзною перевіркою частково в розмірі 143036 грн (Акт перевірки за № 3538/1301/ від 10 листопада 2016 року). Встановлене Актом № 3538/1301/ від 10 листопада 2016 року завищення позивачем бюджетного відшкодування на суму 115130 грн. скасовано в судовому порядку у межах адміністративної справи за № 807/2165/16. Оскільки задекларовані позивачем та підтверджені перевірками суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок позивача не повернуті, такі відповідно до статті 20 пункту 200.23 Податкового кодексу України вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня, яка розрахована позивачем та заявлена до стягнення з Державного бюджету України. Також у позовній заяві позивач заявляв до стягнення 115130 грн. заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги у зменшеному розмірі підтримав повністю з мотивів, що наведені у позові та з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. Представник позивача пояснив суду, що зменшення розміру вимог обумовлено скасуванням Верховним Судом судових рішень у справі № 807/2165/16 з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Відтак позивач зменшив позовні вимоги на суму 115130 грн. стягнення заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та на 50931,52 грн. пені нарахованої на цю суму заборгованості бюджету.

Державна податкова служба України подала відзив на позову заяву у якому покликаючись на скасування Верховним Судом рішень у справі № 807/2165/16 з направленням справи на новий розгляд вказала на те, що сума 115130 грн не вважається бюджетною заборгованістю з відшкодування ПДВ, а тому і нарахування пені в сумі 428157,05 грн. є передчасним.

Головне управління ДПС у Закарпатській області подало відзив на позовну заяву у якому покликаючись на скасування Верховним Судом рішень у справі № 807/2165/16 з направленням справи на новий розгляд вказало на те, що сума 115130 грн не вважається бюджетною заборгованістю з відшкодування ПДВ, а тому і нарахування пені в сумі 428157,05 грн. є передчасним.

В судовому засіданні представник ДПС України та ГУ ДПС у Закарпатській області проти позову заперечила та просила суд відмовити у його задоволенні.

Державна казначейська служба України та ГУ ДКСУ у Закарпатській області подали відзиви на позовну заяву, які є подібними за змістом наведених у них заперечень. Вказують, що спірні правовідносини виникли між позивачем та ГУ ДПС у Закарпатській області, відповідачі не несуть відповідальності за інші органи державної влади та вказують на невірність обраного позивачем способу судового захисту.

Розглянувши подані сторонами докази, заслухавши представників сторін, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 47 частини 1 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач скористався процесуальним правом на зменшення розміру позовних вимог шляхом подання письмової заяви про це на стадії підготовчого засідання. Вказана заява прийнята судом та справа розглядається на підставі позовної заяви з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Судом встановлено, що 19 січня 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку подала до Мукачівської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2015 року. В рядку 23.2 декларації позивач відобразив суму, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 385070 грн. У відповідності до квитанції № 2 адресатом отримано 20 січня 2016 року (Т. 1 а.с.а.с. 7-26).

Мукачівською ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за грудень 2015 року. Результат перевірки оформлено Довідкою за № 517/1701/ від 17 березня 2016 року, у висновку якої зазначено, що перевіркою підтверджено відображену у декларації за грудень 2015 року суму від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту яка складає 596070 грн. (рядок 19 декларації) та підтверджено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку по декларації за грудень 2015 року в сумі 385070 грн (ряд. 23.2) (Т.1 а.с.а.с. 27-37).

Також судом встановлено, що 19 вересня 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку подала до Мукачівської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області в електронній формі податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2016 року. В рядках 20.2 та 20.2.1 поданої декларації вказав суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 258166 грн. У відповідності до квитанції № 2 адресатом отримано 19 вересня 2016 року (Т. 1 а.с.а.с. 38-54).

Мукачівською ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за серпень 2016 року. Результат перевірки оформлено Актом № 3538/1301/ від 10 листопада 2016 року, у висновку якого зазначено, що перевіркою підтверджено суму бюджетного відшкодування по декларації за серпень 2016 року в сумі 143036 грн. Перевіркою також встановлено порушення в частині завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 115130 грн. по декларації за серпень 2016 року (Т. 1 а.с.а.с. 55-74).

Позивач зазначає, що на час звернення з даним позовом підтверджені перевірками суми бюджетного відшкодування по податку на додану вартість на рахунок позивача у банку не надходили.

Суд зазначає, що в справі знаходиться лист Головного управління ДПС у Закарпатській області № 2975/Р/07-16-33-04-10 від 16 квітня 2020 року, у відповідності до якого залишок невідшкодованих сум податку на додану вартість фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 станом на 16 квітня 2020 року складає 1051906 грн, а саме: 385070 грн залишок невідшкодованих сум за грудень 2015 року; 258166 грн залишок невідшкодованих сум за серпень 2016 року (Т. 1 а.с.а.с. 85, 86).

Судом встановлено, що у зв`язку з ухваленням Верховним Судом постанови від 24 червня 2020 року у справі № 807/2165/16 на момент розгляду даної справи підтвердженими до бюджетного відшкодування на рахунок позивача є ПДВ в сумі 385070 грн. по декларації за грудень 2015 року та ПДВ в сумі 143036 грн. по декларації за серпень 2016 року.

Відповідачі, проти існування та розмірів невідшкодованих на рахунок позивача підтверджених сум ПДВ по деклараціях за грудень 2015 року та серпень 2016 року не заперечували, доказів про перерахування сум позивачу до матеріалів справи не надали.

Відповідно до статті 200 пункту 200.1 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з приписами статті 200 пункту 200.7 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно із статтею 200 пунктом 200.12 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки:

або подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету;

або за заявою платника податку до відповідного контролюючого органу зарахувати таку суму в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Статтею 200 пунктом 200.13 ПК України передбачено, що на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Згідно із статтею 200 пунктом 200.23 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

З фактичних обставин справи суд встановив, що сума 385070 грн бюджетного відшкодування по декларації за грудень 2015 р. набула статусу заборгованості бюджету 01 квітня 2016 року, а сума 143036 грн. бюджетного відшкодування по декларації за серпень 2016 р. набула статусу заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ 25 листопада 2016 року.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог позивач просить стягнути з Державного бюджету України на його користь заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість а саме пеню в розмірі 377225,53 грн.

Згідно з поданим до позовної заяви розрахунком суми, що стягується суд встановив, що суму 377225,53 грн складають суми пені в розмірі 305104,81 грн та 72120,72 грн, що нараховані відповідно до статті 200 пункту 200.23 ПК України на суми заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за деклараціями за грудень 2015 року та за серпень 2016 року відповідно (Т. 1 а.с. 87).

Згідно з поданими до позовної заяви розрахунками пені судом встановлено, що розрахунок пені проведено позивачем за період з 26 червня 2017 року по 25 червня 2020 тобто за 1095 дів до дня звернення позивача з даним позовом до суду (25 червня 2020 року) (Т. 1 а.с.а.с. 88, 89).

Суд враховує правові позиції Верховного Суд у постановах від 09 жовтня 2018 року у справі № 817/1828/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 816/1369/17, від 11 вересня 2018 року у справі 812/103/15, від 14 березня 2019 року у справі № 822/553/17, який виснував, що позовна вимога про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку може бути заявлена у межах строку встановленого статтею 102 пунктом 102.5 ПК України (1095днів).

Суд констатує, що відповідачі власних розрахунків сум пені суду не подали, проти правильності поданих позивачем розрахунків сум пені заперечень не висловили. Отже суд виходить з того, що правильність визначеного позивачем розміру пені, нарахованої на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за деклараціями за грудень 2015 року та за серпень 2016 року не оспорюється.

Згідно із статтею 9 частиною 1 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 77 КАС України її частиною 1 встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки підтверджені до бюджетного відшкодування на рахунок позивача суми податку на додану вартість по деклараціям за грудень 2015 року та серпень 2016 року не відшкодовано позивачу у строки визначені Податковим кодексом України, суд приходить до переконання, що позивач має право на стягнення сум пені відповідно до статті 200 пункту 200.23 стаття 200 Податкового кодексу України.

Суд відхиляє доводи про неналежність обраного позивачем способу судового захисту у даній справі шляхом стягнення з Державного бюджету України суми пені.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ у рішенні у справі "Інтерсплав проти України" від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ та отримання пені на суму податку, не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету пені нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ, яка охоплюється поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15 про те що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України на користь позивача пені, нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, які необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 242 -246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, будинок 8, ), Державної казначейської служби України (01601, м.Київ, вул. Бастіона, будинок 6, ), Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) та Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Панаса Мирного, 2а, ) про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Державною бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість, а саме пеню в розмірі 377225,53 грн. (триста сімдесят сім тисяч двісті двадцять п`ять гривень 53 копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 05 жовтня 2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 12 жовтня 2021 року.

СуддяС.Є. Гаврилко