Справа № 280/1259/21
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2021 року (о 12 год. 25 хв.)Справа № 280/1259/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Прус Я.І.,

представника позивача Бєлоусова М.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправною бездіяльності, рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу індексації на грошове забезпечення за період з 07.09.2018 по 19.03.2019;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію на грошове забезпечення за період з 07.09.2018 по 19.03.2019;

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу компенсації за речове майно та парадну форму позивача;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за речове майно та парадну форму за період з 07.09.2018 по 19.03.2019;

визнати протиправним рішення відповідача щодо невиплати позивачу про відмову у нарахуванні та виплаті матеріальної допомоги на лікування в розмірі середньомісячного грошового забезпечення відповідно до рапорту позивача та довідок Військового-лікарської комісії №2518 від 04.10.2018 і №486 від 12.02.2019;

зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу матеріальну допомогу на лікування в розмірі середньомісячного грошового забезпечення відповідно до рапорту позивача та довідок Військового-лікарської комісії №2518 від 04.10.2018 і №486 від 12.02.2019.

Ухвалою судді від 22.02.2021 позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем було усунуто.

Ухвалою суду від 22.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання на наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 12.05.2021 вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання на 07 червня 2021 року.

Ухвалою суду від 07.06.2021 за клопотанням представника позивача та представника відповідача суд відклав підготовче засідання на 06 липня 2021 року.

Ухвалою суду від 06.07.2021 закрито підготовче провадження у справі і призначено справу до судового розгляду по суті на 06 вересня 2021 року.

В період з 20.07.2021 по 02.09.2021 суддя Батрак І.В. була відсутня на роботі у зв`язку з перебуванням у відпустці.

Ухвалою суду від 06.09.2021 позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження у справі та позивачу встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 10 календарних днів з дня вручення ухвали шляхом надання позивачем суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України /або обґрунтувань за яких позивач вважає, що строк звернення до суду не пропущений, разом із доказами на підтвердження таких обставин, рапорти до відповідача щодо нарахування та виплату індексації на грошове забезпечення та виплату грошової компенсації за речове майно та парадну форм, та про нарахування та виплату матеріальної допомоги на лікування в розмірі середньомісячного грошового забезпечення відповідно до рапорту позивача та довідок Військового-лікарської комісії №2518 від 04.10.2018 і №486 від 12.02.2019.

Ухвалою суду 22.09.2021 залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу компенсації за речове майно та парадну форму позивача та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за речове майно та парадну форму за період з 07.09.2018 по 19.03.2019; про визнання протиправним рішення відповідача щодо невиплати позивачу про відмову у нарахуванні та виплаті матеріальної допомоги на лікування в розмірі середньомісячного грошового забезпечення відповідно до рапорту позивача та довідок Військового-лікарської комісії №2518 від 04.10.2018 і №486 від 12.02.2019 та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу матеріальну допомогу на лікування в розмірі середньомісячного грошового забезпечення відповідно до рапорту позивача та довідок Військового-лікарської комісії №2518 від 04.10.2018 і №486 від 12.02.2019. Розгляд справи вирішено продовжити за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу індексації на грошове забезпечення за період з 07.09.2018 по 19.03.2019 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію на грошове забезпечення за період з 07.09.2018 по 19.03.2019 та призначити судове засідання на 12 жовтня 2021 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Зокрема, зазначив, що в порушення приписів Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, командування ВЧ НОМЕР_1 не здійснювало нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення протягом 07.09.2018 по 19.03.20219, відтак така бездіяльність відповідача є протиправною. Просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проти позову відповідач заперечив, надавши до суду відзив (вх. №26022 від 07.05.2021), в якому стосовно не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.09.2018 по 19.03.2019 зазначив, що за період проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення нараховувалась та виплачувалась, що підтверджується довідкою №749 від 13.04.2021 (долучено до відзиву). Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі статті 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлені наступні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 10.10.2018.

Відповідно до наказу Командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №187 від 07.09.2018 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) від 07.09.2018 №90-РС на посаду розвідника-далекомірника відділення управління командира дивізіону взводу управління командира дивізіону гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, який прибув із Запорізького ОВК Запорізької області, зараховано до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 07 вересня 2018 року.

Наказом Командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.03.2019 №57 позивача звільнено у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту); з 19 березня 2021 року виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено до Василівського РВК Запорізької області.

Позивач вважає, що у період з 07.09.2018 по 19.03.2019 відповідачем не здійснювалась індексація його грошового забезпечення.

Натомість, відповідач вважає, що за період проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення нараховувалась та виплачувалась, що підтверджується довідкою №749 від 13.04.2021.

Як вбачається з довідок №749 від 13.04.2021 та №82/ООС від 22.09.2021, ОСОБА_1 було здійснено нарахування та виплата індексації в розмірі: грудень 2018 року 71,08 грн., січень 2019 року 71,08 грн., лютий 2019 року 71,08 грн., березень 2019 року 82,42 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Абзацом 2 ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону № 2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

При цьому, грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-ІІІ (далі Закон №2017-ІІІ) передбачено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до ст. 9 Закону №2017-ІІІ грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Умови та порядок проведення індексації грошових доходів населення та порядок її проведення визначений Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон №1282-ХІІ), відповідно до ст. 1 якого індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі ст. 1 цього Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Статтею 6 Закону №1282-ХІІ встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

За приписами ст. 4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078).

Згідно із п. 1-1 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Пунктом 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Отже, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Крім того на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Також слід зазначити, що положеннями Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до підприємства, установи, організації.

Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Такий правовий висновок також міститься в постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №825/874/17.

Так, позивачем не оскаржується порядок нарахування індексації або власне розмір сум вказаних нарахувань, натомість стверджується, що індексація грошового забезпечення у період з 07.09.2018 по 19.03.2019 відповідачем взагалі не здійснювалась.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Зміна тарифних ставок (окладів) військовослужбовців відбулась з 01 березня 2018 року у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Так, з урахуванням абз.1 п.5 Порядку №1078 у зв`язку з набранням чинності Постановою №704 індекс споживчих цін за березень 2018 року приймається за 1 або 100%, а приріст індексу розраховується з наступного місяця.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, а тому передбачені Законом №1282-XII підстави для індексації грошового забезпечення позивача за період з березня 2018 року по листопад 2018 року були відсутні.

Отже, право на проведення індексації грошових доходів у військовослужбовців з урахуванням базового місяця березень 2018 року виникло лише в грудні 2018 року.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами частин 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було здійснено нарахування та виплата індексації із застосуванням базового місяця - березень 2018 року, в такому розмірі: грудень 2018 року 71,08 грн., січень 2019 року 71,08 грн., лютий 2019 року 71,08 грн., березень 2019 року 82,42 грн.

При цьому, судом ураховане, що визначення березня 2018 року як базового місяця у межах цієї справи не є спірним.

Враховуючи наявні докази в матеріалах справи, суд вважає позовні вимоги позивача з приводу визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.09.2018 по 19.03.2019; зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07.09.2018 по 19.03.2019 такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність своїх дій, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності, рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 13.10.2021.

Суддя І.В. Батрак