Справа № 380/8074/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/8074/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка - ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо не виплати ОСОБА_1 компенсації послуги «муніципальна няня» у розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком до шести років, встановленого на 1 січня 2020 року, за витрати на оплату послуг няні у жовтні 2020 року;

- зобов`язати Шевченківський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради виплатити ОСОБА_1 3558,00 грн. компенсації послуги «муніципальна няня» за витрати на оплату послуг няні у жовтні 2020 року;

- стягнути з Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради за рахунок його бюджетних асигнувань судові витрати.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у жовтні 2020 року нею була подана до відповідача заява на підтвердження права на отримання компенсації послуги «муніципальна няня» у вересні 2020 року, а саме копії Договору, квитанції про оплату послуг, свідоцтв про народження дітей, ІD-картки позивачки.

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України №897 від 30 вересня 2020 року «Про внесення змін до Порядку відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» 28.10.2020 року позивачкою надано відповідачу копії трудових книжок, а також копію наказу про перебування у відпустці по догляду за дитиною. 04.11.2020 року позивачка також надала документи, що підтверджують витрати на оплату вартості послуги «муніципальна няня».

Проте, за жовтень 2020 року ОСОБА_1 не було нараховано та виплачено компенсацію послуги «муніципальна няня».

На звернення позивачки, відповідач листом від 11.01.2021 року №260310-вих-1073 повідомив, що ОСОБА_1 не може бути призначена компенсація послуги «муніципальна няня» за жовтень 2020 року у зв`язку з тим, що згідно поданих 28.10.2020 року документів, позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягнення нею трирічного віку, що згідно абз. 4 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 року № 68 «Деякі питання надання послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» є підставою для нездійснення компенсації послуги «муніципальна няня» за жовтень 2020 року.

Позивачка не погоджується із твердженнями відповідача і вважає, що ним протиправно не нараховано компенсацію за послугу «муніципальна няня» у жовтні 2020 року на двох дітей, оскільки, не підтвердивши право на отримання компенсації послуги «муніципальна няня» з 02.10.2020 року, виплата повинна була припинитись з місяця, що настає за місяцем виникнення обставин, які призвели до втрати права на отримання такої компенсації, а саме з листопада 2020 року.

З огляду на наведене, просить позов задовольнити повністю.

07.07.2021 року представником позивачки подано заяву в порядку ч. 7 ст. 139 КАС України з метою підтвердження витрат на отримання правничої допомоги у даній справі, до якої долучив розрахунок гонорару та копію Договору про надання правничої допомоги.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 25 травня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін; роз`яснено відповідачу його право на подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Вказану ухвалу суд 03.06.2021 року надіслав на електронну адресу відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с.25).

Проте станом на момент прийняття судом рішення у цій справі відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги те, що встановлений ухвалою судді від 25 травня 2021 року про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, минув, суд відповідно до вимог частини шостої статті 162 КАС України вирішує цю справу на підставі наявних у її матеріалах доказів.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до умов Договору «Про надання послуг з догляду за дитиною до трьох років» № 1 від 04 вересня 2020 року, Отримувач послуги «муніципальна няня» ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_2 «Муніципальна няня» бере на себе зобов`язання за винагороду надавати Отримувачу послуги «Муніципальна няня» послуги по догляду за дитиною до трьох років дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подана відповідачу заява на підтвердження права на отримання компенсації послуги «муніципальна няня», до якої були долучені копії трудових книжок батьків дітей, а також копія наказу про перебування у відпустці по догляду за дитиною.

Відповідно до платіжного доручення від 04 листопада 2020 року (а.с.15) ОСОБА_1 здійснено платіж на суму 3800,00 грн. за призначенням: оплата послуг муніципальної няні за жовтень 2020 року (за двох дітей).

На звернення позивачки, відповідач листом від 11.01.2021 року №260310-вих-1073 повідомив, що виплата компенсації послуги «муніципальна няня» за жовтень проводиться у листопаді, разом з тим виплата припиняється з місяця, що настає за місяцем виникнення обставин, які призвели до втрати права на отримання такої компенсації, відповідно виплата у листопаді за жовтень не проводиться. Додатково повідомлено, що ОСОБА_1 не може бути призначена компенсація послуги «муніципальна няня» за жовтень 2020 року у зв`язку з тим, що згідно поданих 28.10.2020 року документів, позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягнення нею трирічного віку, що згідно абз. 4 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 року № 68 «Деякі питання надання послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня».

Не погодившись із невиплатою відшкодування послуги «муніципальна няня» за жовтень 2020 року, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 року № 68 затверджено Порядок відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» (далі - Порядок № 68).

Відповідно до пункту 2 Порядку №68 послуга з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» - послуга, що надається для підтримки батьків (усиновлювачів), опікунів дитини для забезпечення догляду за дитиною до трьох років; отримувач послуги «муніципальна няня» - батьки (усиновлювачі), опікуни дитини; муніципальна няня - будь-яка фізична особа - підприємець (КВЕД 97.00, КВЕД 88.91) / юридична особа, яка надає послугу з догляду за дітьми (КВЕД 78.20, КВЕД 85.10), крім державних і комунальних закладів дошкільної освіти, та з якою укладено договір про здійснення догляду за дитиною до трьох років.

Згідно із пунктами 3-5 Порядку №68 відшкодування вартості послуги «муніципальна няня» є щомісячною адресною компенсаційною виплатою одному з батьків (усиновлювачів), опікуну дитини до трьох років (далі - компенсація послуги «муніципальна няня»). Призначення та виплата компенсації послуги «муніципальна няня» здійснюються згідно з рішенням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві держадміністрації, виконавчого органу міської ради, ради об`єднаної територіальної громади (далі - місцевий структурний підрозділ з питань соціального захисту населення). Компенсація послуги «муніципальна няня» виплачується отримувачу послуги «муніципальна няня» у розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком до шести років, встановленого на 1 січня відповідного року, за кожну дитину, яку доглядає муніципальна няня. Право на отримання компенсації послуги «муніципальна няня» мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які є батьками (усиновлювачами), опікунами дитини до трьох років і на законних підставах проживають на території України та уклали договір про здійснення догляду за дитиною до трьох років (далі - договір) з муніципальною нянею. Компенсація послуги «муніципальна няня» не призначається батькам, які є батьками - вихователями дитячих будинків сімейного типу, прийомними батьками, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 68 компенсація послуги «муніципальна няня» призначається на строк здійснення догляду за дитиною до трьох років, визначений у договорі, укладеному між отримувачем послуги «муніципальна няня» та муніципальною нянею.

Виплата компенсації послуги «муніципальна няня» здійснюється щомісяця на підставі поданих отримувачем послуги «муніципальна няня» документів, що підтверджують витрати на оплату муніципальній няні послуги «муніципальна няня».

Як передбачено пунктом 13 Порядку № 68, отримувач послуги «муніципальна няня»: щомісяця до 5 числа подає в письмовій (електронній) формі або в будь-який інший зручний спосіб місцевому структурному підрозділу з питань соціального захисту населення документи, що підтверджують витрати на оплату муніципальній няні послуги «муніципальна няня»; протягом одного робочого дня інформує про розірвання договору або про інші обставини, що можуть вплинути на надання муніципальною нянею послуги «муніципальна няня».

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 897 внесені зміни до Порядку відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» від 30 січня 2019 року № 68, в тому числі до пункту 5, відповідно до якого визначено, що: «Компенсація послуги «муніципальна няня» надається отримувачам послуги «муніципальна няня» за умови зайнятості кожного з батьків, опікунів дитини відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», за винятком отримувачів послуги «муніципальна няня», які здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, дитиною, хворою на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитиною, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, а також отримувачів послуги «муніципальна няня», у яких одночасно народилося троє і більше дітей. Компенсація послуги «муніципальна няня» надається у разі, коли один або обидва з батьків, опікунів не зайняті та є особами з інвалідністю I або II групи.».

Водночас, вказаною постановою установлено, що протягом одного місяця з дня набрання чинності цією постановою батьки, опікуни дитини віком до трьох років, які отримують відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» (далі - компенсація послуги «муніципальна няня»), повинні підтвердити своє право на отримання компенсації послуги «муніципальна няня», шляхом подання структурним підрозділам з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, документів, передбачених пунктами 5-7 змін, що додаються.

У разі непідтвердження права на отримання компенсації послуги «муніципальна няня» її виплата припиняється з місяця, що настає за місяцем виникнення обставин, які призвели до втрати права на отримання такої компенсації.

Суд зазначає, що вказана постанова набрала чинності 02.10.2020 року, таким чином з 02 жовтня 2020 року протягом одного місяця з дня набрання чинності цією постановою батьки, опікуни дитини віком до трьох років, які отримують компенсацію послуги «муніципальна няня», повинні були підтвердити своє право на отримання такої послуги шляхом подання структурним підрозділам з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад документів, передбачених пунктами 5-7 змін, що додаються до постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 897.

Отже, на підтвердження позивачкою права на продовження отримання компенсації послуги «муніципальна няня», вона мала місяць з 02.10.2020 року для надання доказів підтвердження свого право на отримання компенсації послуги «муніципальна няня».

Матеріалами справи підтверджено і не заперечувалось відповідачем, що 28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подана заява на підтвердження права на отримання компенсації послуги «муніципальна няня».

Відповідно до платіжного доручення від 04 листопада 2020 року (а.с.15) ОСОБА_1 здійснено платіж на суму 3800,00 грн. за призначенням: оплата послуг муніципальної няні за жовтень 2020 року (за двох дітей).

Відповідач листом від 11.01.2021 року №260310-вих-1073 повідомив, що виплата компенсації послуги «муніципальна няня» за жовтень проводиться у листопаді, разом з тим виплата припиняється з місяця, що настає за місяцем виникнення обставин, які призвели до втрати права на отримання такої компенсації, відповідно виплата у листопаді за жовтень не проводиться. Додатково повідомлено, що ОСОБА_1 не може бути призначена компенсація послуги «муніципальна няня» за жовтень 2020 року у зв`язку з тим, що згідно поданих 28.10.2020 року документів, позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягнення нею трирічного віку, що згідно абз. 4 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 року № 68 «Деякі питання надання послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня».

В той же час, аналіз наведених вище норм Порядку №68 та встановлених обставин у даній справі вказує, що для позивачки місяцем припинення права на отримання компенсації в разі ненадання підтверджуючих документів є листопад 2020 року, а не жовтень 2020 року.

Отже, відповідач за наслідками розгляду питання про підтвердження права позивачки на отримання компенсації послуги «муніципальна няня» та відмови у виплаті компенсації послуги «муніципальна няня» з підстав, що викладені у листі від 11.01.2021 року №260310-вих-1073, допустив протиправну бездіяльність щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації послуги «муніципальна няня» у розмірі прожиткового мінімуму на двох дітей віком до шести років, встановленого на 1 січня 2020 року, за витрати на оплату послуг няні у жовтні 2020 року.

Відповідно до п.14 Порядку кошти компенсації послуги «муніципальна няня», не одержані отримувачем послуги «муніципальна няня» з вини органу, який її призначає та виплачує, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком у розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком до шести років, встановленого у рік призначення виплати.

Враховуючи, що позивачка має право на отримання компенсації вартості послуги «муніципальна няня» на двох дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за жовтень 2020 року та підтвердження факту оплати послуги муніципальної няні за жовтень 2020 року відповідно до платіжного доручення (а.с.15), відтак належним способом відновлення порушених прав ОСОБА_1 є зобов`язання відповідача виплатити позивачці компенсацію вартості послуги «муніципальна няня» за жовтень 2020 року в сумі 3 558,00 грн., тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивачки за захистом порушених прав та інтересів до суду.

Відповідно до вимог ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до квитанції про сплату №94912 від 19.05.2021 року, позивачкою сплачено 908,00 грн. судового збору. Отже, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в користь ОСОБА_1 слід 908,00 грн. сплаченого судового збору

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень суд враховує таке.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт перший частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За правилами частини третьої цієї статті, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилами частини четвертої цієї статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На виконання вимог вказаної норми позивач подав суду:

- ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с.8);

Також 07.07.2021 року представником позивачки заяви в порядку ч. 7 ст. 139 КАС України з метою підтвердження витрат на отримання правничої допомоги, до якої долучено розрахунок гонорару в сумі 3000,00 грн. та копію Договору про надання правничої допомоги.

Відповідно до умов Договору про надання правової (правничої) допомоги від 15 травня 2021 року Адвокатське об`єднання «Курницький, Жидачівська та партнери» «Виконавець» в особі партнера Думича Андрія Миколайовича та ОСОБА_1 «Замовник» Виконавець зобов`язується надати Замовнику визначену п. 2.1 даного Договору правову допомогу з питання представлення інтересів Замовника у Львівському окружному адміністративному суді, судах апеляційної та касаційної інстанцій щодо визнання протиправним та зобов`язання Шевченківський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради виплатити ОСОБА_1 3558,00 грн. компенсації послуги «муніципальна няня» за витрати на оплату послуг няні у жовтні 2020 року.

Відповідно до п. 4.1., п. 4.3. даного Договору вартість послуг (виконаних робіт) адвоката має відповідати вимогам, визначеним законодавством, та становить 1000 (одна тисяча) за 1 годину роботи адвоката. Обсяг часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт з правової (правничої) допомоги, перелік (опис) відповідних робіт (наданих послуг) та вартість (робіт) послуг зазначається у розрахунку гонорару.

Згідно Розрахунку гонорару по справі №380/8074/21 від 06.07.2021 року, Адвокатом було надано наступну правничу допомогу: 18.05.2021 року - усна консультація адвокатом, вивчення документів - 1 год., 19.05.2021 року - підготовка та подання позовної заяви - 2 год. Разом 3 год. Таким чином, загальна вартість наданих адвокатом послуг складає 3000,00 грн.

Станом на 06.07.20201 року надані адвокатом послуги не оплачені. З даного приводу суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.01.2021 року справа № 280/2635/20, у якій вказано, що відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України.

Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, з аналізу статті 134 КАС України, випливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в тому числі неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині п`ятій цієї статті. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Відповідно до частин дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З огляду на викладене, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, виходить зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), надання до суду доказів, які стосуються спірних правовідносин.

Суд враховує, що визначений у розрахунку гонорару такий вид послуги, як усна консультація адвокатом та вивчення документів - 1 год. охоплюються фактично однією послугою адвоката - підготовка позовної заяви.

Так, предмет спору у цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб в судове засідання, тому, із урахуванням предмету спору та обставин у даній адміністративній справі, невеликим обсягом досліджуваних доказів, суд вважає, що визначена у Розрахунку гонорару по справі №380/8074/21 від 06.07.2021 року загальна вартість наданих послуг за підготовку та подання позовної заяви 3 000 грн. є явно завищеною та необґрунтованою.

За таких обставин, на думку суду, на користь позивачки належить присудити судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1500,00 грн., який є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, відтак такі належить стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (вул. Липинського, 11, м. Львів, 79019) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задоволити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації послуги «муніципальна няня» у розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком до шести років, встановленого на 1 січня 2020 року за витрати на оплату послуг няні у жовтні 2020 року.

Зобов`язати Шевченківський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради виплатити ОСОБА_1 компенсацію послуги «муніципальна няня» за витрати на оплату послуг няні у жовтні 2020 року в сумі 3558,00 грн.

Стягнути з Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (вул. Липинського, 11, м. Львів, 79019, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 908,00 грн. судового збору та 1500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

В стягненні решти витрат на правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повне рішення складено 12 жовтня 2021 року.

Суддя Клименко О.М.