Справа № 640/15456/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря - Король Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. (VR Global Partners, L.P.) на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2021 року про забезпечення позову у справі за заявою Акціонерного товариства «Українська залізниця» про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2021 року АТ «Укрзалізниця» звернулося до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви, у якій просило:

- зупинити дію постанов Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про арешт коштів АТ «Укрзалізниця» від 06 травня 2021 року та від 06 травня 2021 року про стягнення виконавчого збору, що винесені в рамках виконавчого провадження ВП № 65323614, що входить до складу зведеного виконавчого провадження ЗВП № 65365075;

- заборони будь-яким банківським та фінансовим установам вчиняти дії, направлені на блокування (арешт) грошових коштів АТ «Укрзалізниця», та виконання постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 06 травня 2021 року про арешт коштів боржника, винесеної в рамках виконавчого провадження ВП № 65323614, що входить до складу зведеного виконавчого провадження ЗВП № 65365075.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2021 року вказану заяву було задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. (VR Global Partners, L.P.) подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні заяви АТ «Укрзалізниця». Свої вимоги обґрунтовують тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставин справи та неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо забезпечення позову. Скаржник вказує на те, що висновок суду першої інстанції про наявність очевидних ознак протиправності постанов від 06 травня 2021 року про арешт коштів АТ «Укрзалізниця» та про стягнення виконавчого збору є помилковим, адже ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року у справі № 757/10733/21-к було заборонено здійснювати виключно стягнення (списання, перерахування) коштів. Натомість перешкоди для вчинення інших виконавчих дій, у тому числі для накладення арешту на кошти боржника, у державного виконавця відсутні. Скаржник наголошує на тому, що оскаржувана ухвала містить лише абстрактне посилання на те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до покладення на АТ «Укрзалізниця» додаткового фінансового тягара у вигляді стягнення грошової суми у великому розмірі. Додатково ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. (VR Global Partners, L.P.) зазначає, що позовні вимоги, з якими АТ «Укрзалізниця» має намір звернутися до суду, підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

АТ «Українська залізниця» звернулося до суду із заявою про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. (VR Global Partners, L.P.) на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2021 року. Вказана заява обґрунтована тим, що апеляційна скарга подана особою, яка не брала участі у справі, а оскаржуваною ухвалою не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи.

Додатково АТ «Українська залізниця» надало копію постанови (вступної та резолютивної частини) Північного апеляційного господарського суду від 16 вересня 2021 року у справі № 910/5617/21, якою визнано недійним договір купівлі-продажу прав вимоги від 22 лютого 2019 року, що укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (продавець) та компанією ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. (VR Global Partners, L.P.).

Ухвалою суду від 08 жовтня 2021 року у задоволенні заяви АТ «Українська залізниця» про закриття апеляційного провадження було відмовлено.

Під час судового засідання представники ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. (VR Global Partners, L.P.) підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник АТ «Укрзалізниця» в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції постановив законну і обґрунтовану ухвалу, а підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України підтримав позицію скаржника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. (VR Global Partners, L.P.) задовольнити, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2021 року - скасувати та відмовити у задоволенні заяви АТ «Укрзалізниця» про забезпечення позову, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Особливості забезпечення адміністративного позову передбачені главою 10 розділу 1 КАС України.

У відповідності до ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Порядок подання заяви про забезпечення позову визначений у ст. 153 КАС України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 153 КАС України заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Заява АТ «Укрзалізниця» про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову була подана до Окружного адміністративного суду міста Києва до подання позовної заяви.

Заявник зазначив, що має намір звернутися до суду із адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування постанов Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України (далі - Відділ) від 06 травня 2021 року про арешт коштів АТ «Укрзалізниця» та про стягнення виконавчого збору, що винесені в рамках виконавчого провадження ВП № 65323614 (зведене виконавче провадження ЗВП № 65365075).

АТ «Укрзалізниця» вважає, що вказані постанови мають ознаки очевидної протиправності, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав, за захистом яких воно має намір звернутися до суду.

Приймаючи рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у результаті вжитих Відділом заходів з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21 грудня 2020 року у справі № 910/21454/17 може бути звернено стягнення на кошти та майно АТ «Укрзалізниця». Водночас ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року у справі № 757/10733/21-к задоволено клопотання старшого групи прокурорів Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0001331 та заборонено здійснювати перерахування та/або списання та/або стягнення грошових коштів або будь-які інші фінансові операції за кредитними договорами, укладеними між ДТГО «Південно-Західна залізниця», ДП «Південна залізниця», правонаступником яких є АТ «Українська залізниця», та ПАТ «Промінвестбанк» на користь компанії ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П., будь-яких інших осіб, органами ДВС, будь-якими іншими особами будь-яких сум за будь-якими судовими рішеннями та/або рішеннями будь-яких органів та/або кредитними договорами, на грошові кошти АТ «Укрзалізниця», які знаходяться на розрахункових та поточних рахунках, відкритих у банківських установах.

За висновком суду першої інстанції, встановлена Печерським районним судом міста Києва заборона здійснювати стягнення грошових коштів з АТ «Українська залізниця» на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. , розповсюджується на всі виконавчі дії, в тому числі й на стягнення виконавчого збору та накладення арешту чи списання грошових коштів в рамках виконавчого провадження № 65323614, тому постанови, які є предметом майбутнього позову мають очевидні ознаки протиправності.

Також суд першої інстанції зазначив, що дії Відділу, які полягають у винесенні таких постанов, можуть призвести до покладення на АТ «Укрзалізниця» додаткового фінансового тягара у вигляді стягнення грошової суми у великому розмірі, що свідчить про те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може бути істотно ускладненим ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як раніше зазначалося, заява АТ «Укрзалізниця» про забезпечення позову була подана до звернення до суду з адміністративним позовом, у зв`язку з чим колегія суддів вважає необхідним першочергово перевірити правильність визначення суду, якому належить розглядати позовну заяву, з якою АТ «Укрзалізниця» має намір звернутися у майбутньому.

Судоми встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 16 липня 2020 року у справі № 910/21454/17 було стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. (VR Global Partners, L.P.) грошові кошти: заборгованість по кредиту - 1250000 доларів США, пені за прострочення сплат и процентів - 87434568 грн 33 коп, 3% річних по тілу кредиту з 01 серпня по 22 листопада 2017 року - 3045263 грн 43 коп, 3% річних за прострочення сплати відсотків - 127 грн 17 коп та судовий збір за розгляд позовної заяви - 221352 грн 00 коп.

На підставі вказаного судового рішення Господарського суду міста Києва видав наказ № 910/21454/17 від 21 грудня 2020 року, який стягувачем пред`явлено до примусового виконання.

Постановою від 06 травня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 65323614. Також у межах вказаного виконавчого провадження 06 травня 2021 року були винесені, зокрема:

- постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 1250000 доларів США та 9070132 грн 89 коп.;

- постанова про накладення арешту на грошові кошти у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, що становить 13750000 доларів США та 99771657 грн 12 коп.

У подальшому постановами Відділу від 07 травня 2021 року були відкриті виконавчі провадження ВП № 65352293 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27 квітня 2021 року № 910/7252/17 та ВП № 65352329 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 29 квітня 2021 року № 910/20947/17.

Зазначені виконавчі провадження - № 65323614, № 65352293 та № 65352329 постановою Відділу від 07 травня 2021 року були об`єднані у зведене виконавче провадження № 65365075.

Визначаючи юрисдикцію позовної заяви, з якою АТ «Укрзалізниця» мало намір звернутися до суду та, відповідно, заяви про забезпечення позову, колегія суддів з огляду на фактичні обставини справи враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За правилами ч. 1 ст. 340 ГПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Зазначені норми права вказують на те, що дії та рішення Відділу в межах виконавчого провадження № 65323614 можуть бути оскаржені АТ «Укрзалізниця» саме в порядку господарського судочинства шляхом подачі скарги до Господарського суду міста Києва, який видав виконавчий документ.

Також колегія суддів враховує, що зазначене виконавче провадження в подальшу було об`єднане у зведене виконавче провадження № 65365075.

Вирішуючи питання про вплив зазначеної обставини на визначення юрисдикції спору, колегія суддів враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 05 червня 2019 року у справі № 911/100/18. У вказаному судовому рішенні зазначено, що законодавство не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що саме в таких випадках (оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій) відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Разом з тим у рамках зведеного виконавчого провадження № 65365075 об`єднано виконання виключно наказів, виданих Господарським судом міста Києва на підставі судових рішень у справах № 910/21454/17, № 910/7252/17 та № 910/20947/17, що ухвалені за правилами господарського судочинства.

Відтак факт об`єднання виконавчого провадження № 65323614 у зведене виконавче провадження № 65365075 не впливає за застосування загального правила, передбаченого ч. 1 ст. 74 КАС України, ч. 1 ст. 339, ст. 340 ГПК України, щодо можливості оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби саме до суду, який видав виконавчий документ.

Винятком із цього правила є випадки оскарження постанов, передбачених ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначена норма права передбачає, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

АТ «Укрзалізниця» в заяві про забезпечення позову зазначало про намір оскаржити в судовому порядку постанов від 06 травня 2021 року про арешт коштів боржника та про стягнення виконавчого збору.

Водночас постанова Відділу про стягнення виконавчого збору у розмірі 1250000 доларів США та 9070132 грн 89 коп може бути оскаржена АТ «Укрзалізниця» в порядку адміністративного судочинства, а постанова про накладення арешту на грошові кошти - за правилами господарського судочинства до суду, який видав виконавчий документ.

Таким чином наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову, які заявник пов`язує з наміром оскаржити постанову Відділу від 06 травня 2021 року про накладення арешту на грошові кошти може бути перевірена Господарським судом міста Києва, до юрисдикції якого належить спір щодо оскарження такої постанови. У свою чергу намір оскаржити постанову про накладення арешту, винесену під час виконання судових рішень в господарських справах, не може слугувати підставою для вжиття заходів забезпечення позову за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що за результатами розгляду заяви АТ «Укрзалізниця» можуть бути, за наявності підстав, вжиті заходи забезпечення позову, необхідність яких зумовлена зверненням у майбутньому до суду з вимогами про визнання протиправною і скасування лише постанови від 06 травня 2021 року про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Зі змісту заяви вбачається, що АТ «Укрзалізниця» посилалося на наявність кожної з підстав, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову.

Суд першої інстанції визнав, що дії Відділу мають ознаки очевидної протиправності, а також зазначив, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, а також.

Так, за висновком суду першої інстанції, постанова про стягнення виконавчого збору була винесена всупереч ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року у справі № 757/10733/21-к про накладення арешту.

Вказаним судовим рішенням було задоволено клопотання старшого групи прокурорів Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0001331 та накладено арешт шляхом заборони здійснювати перерахування та/або списання та/або стягнення грошових коштів або будь-які інші фінансові операції за кредитними договорами, укладеними між ДТГО «Південно-Західна залізниця», ДП «Південна залізниця», правонаступником яких є АТ «Українська залізниця», та ПАТ «Промінвестбанк» на користь компанії ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П., будь-яких інших осіб, органами ДВС, будь-якими іншими особами будь-яких сум за будь-якими судовими рішеннями та/або рішеннями будь-яких органів та/або кредитними договорами, на грошові кошти АТ «Укрзалізниця», які знаходяться на розрахункових та поточних рахунках, відкритих у банківських установах.

Таким чином зазначеною ухвалою суду було заборонено органам ДВС здійснювати перерахування та/або списання та/або стягнення грошових коштів або будь-які інші фінансові операції з грошовими коштами АТ «Укрзалізниця», що пов`язані з укладенням відповідних кредитних договорів.

Натомість винесення одночасно з відкриттям виконавчого провадження постанови від 06 травня 2021 року про стягнення виконавчого збору не належить до переліку дій, які було заборонено вчиняти органам ДВС ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року у справі № 757/10733/21-к.

Перевіряючи висновок суду про те, що дії Відділу, які полягають у винесенні постанови від 06 травня 2021 року про стягнення виконавчого збору, можуть призвести до покладення на АТ «Укрзалізниця» додаткового фінансового тягара у вигляді стягнення грошової суми у великому розмірі, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 23, 24 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 915 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» під час розподілу стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум у третю чергу стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що постанова про стягнення виконавчого збору, винесена одночасно з відкриттям виконавчого провадження, визначає лише розмір коштів, які підлягають стягненню в майбутньому. У свою чергу сама можливість фактичного стягнення визначених у такій постанові сум залежить від ряду факторів, зокрема, підстав закінчення виконавчого провадження, стягнутих з боржника сум та їх розподілу за правилами ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що саме по собі винесення постанови від 06 травня 2021 року про стягнення виконавчого збору призводить до покладення на АТ «Укрзалізниця» додаткового фінансового тягара у вигляді стягнення грошової суми у великому розмірі, колегія суддів вважає передчасними.

Також колегія суддів враховує, що у разі задоволення позовної вимоги про визнання протиправною і скасування такої постанови, рішення суду не потребуватиме примусового виконання. Відповідна постанова втратить чинність одночасно з набранням законної сили судовим рішенням.

Відповідно, застосовані судом заходи забезпечення позову, не сприятимуть виконанню рішення суду.

Крім того у разі визнання протиправною і скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 06 травня 2021 року, стягнутий виконавчий збір підлягатиме поверненню згідно з ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Перевіряючи обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність передбачених п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України підстав для забезпечення позову, колегія судів також враховує, що за правилами ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Разом з тим визначені АТ «Укрзалізниця» та вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову - зупинення дії постанов Відділу від 06 травня 2021 року про накладення арешту та про стягнення виконавчого збору, а також заборона будь-яким банківським та фінансовим установам вчиняти дії, направлені на блокування (арешт) грошових коштів АТ «Укрзалізниця» та виконання постанови від 06 травня 2021 року про арешт коштів боржника, не є співмірними із позовними вимогами, які заявник має намір заявити у майбутньому та розгляд і вирішення яких належить до юрисдикції адміністративного суду.

Наведені обставини у свої сукупності вказують на те, що підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з яким АТ «Укрзалізниця» мало намір звернутися до суду в майбутньому - відсутні.

Отже, доводи апеляційної скарги ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. (VR Global Partners, L.P.) спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі та є підставою для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення без додержання норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. (VR Global Partners, L.P.) задовольнити, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2021 року - скасувати та відмовити у задоволенні заяви АТ «Укрзалізниця» про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 153, 154, 242, 238, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. (VR Global Partners, L.P.) - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2021 року про забезпечення позову - скасувати.

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Українська залізниця» про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Л.Т. Черпіцька

Постанова складена у повному обсязі 11 жовтня 2021 року.