Справа № 300/3693/21
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"12" жовтня 2021 р. справа № 300/3693/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кафарського В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Вакун В.М.,
представник позивача - Горболиса О.А.,
представника відповідача - Муратової Н. І.,
22.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "М-Центр ЛТД" звернулося в суд із позовною заявою до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №001877/0702 від 05.04.2021.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 відкрито провадження по адміністративній справі №300/3693/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "М-Центр ЛТД" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №001877/0702 від 05.04.2021 та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
06.08.2021 на адресу суду надійшов від Головного Управління ДПС в Івано-Франківській області відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити.
09.08.2021 на електронну адресу суду від представника ТзОВ "М-Центр ЛТД" надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 18.08.2021 о 10:00 год. в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку EASYCON.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.08.2021 заяву представника ТзОВ "М-Центр ЛТД" про проведення судового засідання в режимі відео конференції задоволено.
31.08.2021 на адресу суду надійшли додаткові пояснення від Головного управління ДПС в Івано-Франківській області.
09.09.2021 на електронну адресу суду від представника ТзОВ "М-Центр ЛТД" надійшло пояснення, в якому представник позивача виклав свої аргументи на спростування доводів відповідача.
16.09.2021 у підготовчому засіданні було оголошено перерву у зв`язку з наданням додаткових доказів та призначено наступне судове засідання на 12.10.2021.
07.10.2021 на адресу суду від представника позивача надійшло пояснення та документи, які підтверджують належне користування об`єктами нерухомості на яких позивачем, шляхом залучення підрядних організацій, було здійснено поточний ремонт.
В судовому засіданні 12.10.2021 року поставлено на обговорення питання про продовження строку підготовчого провадження та витребування додаткових доказів від представника позивача та витребовування судом з власної ініціативи додаткових доказів..
Представник позивача та представник відповідача проти продовження строку підготовчого провадження та витребування додаткових доказів не заперечували.
Розглянувши питання про продовження строку для проведення підготовчого провадження та витребування додаткових доказів, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі.
У податковому обліку господарські операції з придбання товарів (послуг), суми ПДВ за якими відносяться до податкового кредиту, повинні бути підтверджені відповідними документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення
Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце. Це відповідає і вимогам статті 75 КАС щодо достовірності доказів.
Перевалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, закріплений в Законі №996-XIV, так само характеризує і податковий облік.
У даній справі доводи контролюючого органу містять висновки про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди та ґрунтуються на відсутності реального характеру відповідних операцій, зокрема, на неможливості здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна та обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт та послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку від контрагентів ТзОВ "М-Центр ЛТД"..
Судом зазначається, що документи та інші дані, що підтверджують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов залучення підрядної установи, змісту робіт, що замовляються, доцільності залучення контрагента та можливість ним виконати замовлені послуги.
Як встановлено судом, між позивачем (замовник) та ТзОВ "ОЛІАС ЛТД" (підрядник) укладено договори підряду №02/01-2019 від 01.02.2019 та №03/05-2019 від 01.02.2019, за умовами яких підрядник зобов`язується за завданням Замовника на свій ризик, власними і залученими силами виконати роботи з ремонту нежитлових приміщень, відповідно до кошторисної документації та умов цього договору (далі - роботи) і передати їх замовнику у встановлений договором строк, а Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та повністю оплатити їх у порядку та розмірах, передбачених цим договором.
Між позивачем (замовником) та ТОВ "НІД ГРУП" (підрядник) укладено договір підряду №2811 від 28.11.2018, за умовами якого умовами яких підрядник зобов`язується за завданням Замовника на свій ризик, власними і залученими силами виконати ремонт приміщень, відповідно до проектно-кошторисної документації, умов цього договору, технічних умов (далі - роботи) і передати їх замовнику у встановлений договором строк, а Замовник зобов`язується надати підряднику фронт робіт, проектну документацію, дозвільну документацію на виконання робіт, прийняти виконані роботи та повністю оплатити їх у порядку та розмірах, передбачених цим договором.
На підтвердження фактичного виконання умов зазначених договорів позивач надав проектно-кошторисну документацію, податкові накладні та акти приймання-передачі будівельних робіт.
При цьому представник позивача послався на ймовірну можливість укладення договорів підряду чи цивільно-правових договорів між ТОВ "НІД ГРУП" та ТзОВ "ОЛІАС ЛТД" з іншими підрядними організаціями чи підприємцями на виконання договорів №2811 від 28.11.2018, №02/01-2019 від 01.02.2019 та №03/05-2019 від 01.02.2019, укладеними між позивачем та контрагентами.
Суд не має можливості дослідити виконання умов зазначених договорів з урахуванням часу, місцезнаходження майна, наявних основних засобів та трудових ресурсів та з`ясувати чи укладалися договори субпідряду чи інші цивільно-правові угоди між ТОВ "НІД ГРУП" та ТзОВ "ОЛІАС ЛТД" з будівельними організаціями чи підприємцями на виконання договорів №2811 від 28.11.2018, №02/01-2019 від 01.02.2019 та №03/05-2019 від 01.02.2019.
При цьому суд зазначає, що кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним та беззаперечним свідченням (доказом) відсутності чи наявності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити про фактичне проведення (вчинення) господарських операцій.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суд повинен враховувати, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За приписами статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Положеннями частини шостої статті 80 КАС України, передбачено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.
Частиною другою статті 94 КАС України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
З урахуванням вище викладеного для забезпечення повного і всебічно з`ясування обставин в адміністративній справі №300/3693/21 та вжиття визначених законом заходів, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, для встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, та надання оцінки висновкам контролюючого органу, викладеним в Акті документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість від 02.03.2021 №953/09-19-07-02/19369759, суд приходить до висновку про витребування додаткових доказів з власної ініціативи від Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІАС ЛТД" та Товариства з обмеженою відповідальністю "НІД ГРУП", а саме за наявності належним чином засвідчених копій первинних документів на виконання договорів укладених між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОЛІАС ЛТД" та Товариством з обмеженою відповідальністю "НІД ГРУП" .
Довіра сторін суду заснована на знанні того, що у них була можливість висловити погляди щодо кожного документа у справі (у тому числі документи, що суд отримав за своїм клопотанням: K.S. v. Finland (К. С. проти Фінляндії), § 22) (Niderust-Huber v. Switzerland (Нідерьост-Хубер проти Швейцарії), § 29; Pellegrini v. Italy (Пеллеґріні проти Італії), § 45).
Зміст: забезпечення справедливого балансу між сторонами: рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази, в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента: Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands (Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів), § 33.
Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них. (Рішення у справі Ruiz-Mateos проти Іспанії, п. 63).
Частиною 2 статті 173 КАС України передбачено, що завданням підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Відповідно до частини 4 статті 173 КАС України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.
Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 181 КАС України, суд відкладає підготовче засідання в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 180 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.
Частиною 4 статті 9 КАС України визначено обов`язок суду вжити визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Згідно із положеннями частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч.3, 7 ст. 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.
Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.
Крім цього, суд зазначає, що п.5 ч.3 ст. 2 КАС України однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства є обов`язковість судового рішення.
Згідно ч.2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За таких встановлених обставин суд вважає за необхідне продовжити строк підготовчого провадження у справі №300/3693/21.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 9, 44, 73, 79, 80, 94, 173, 179-180, 183, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
1. Продовжити на тридцять днів підготовче провадження в адміністративній справі №300/3693/21 за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "М-Центр ЛТД" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №001877/0702 від 05.04.2021.
2. Призначити наступне підготовче судове засідання на "04" листопада 2021 року о 10:30 год., яке буде проводитися в приміщенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 46, поверх 1, зал судових засідань №6.
Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Кафарський В.В.

Повний текст ухвали складено 12.10.2021 року.