Справа № 140/5991/21
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року ЛуцькСправа № 140/5991/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.05.2021 № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акту від 13.05.2021 № 3899/03-20-07-09/ НОМЕР_1 документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Позивач не погоджується із висновками, викладеними в акті перевірки в частині відсутності у нього права на отримання бюджетного відшкодування на рахунку платника у банку, задекларованого у декларації з ПДВ за лютий 2021 року та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21, в результаті чого товариству відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 99167,00 грн.

Вказує на те, що акт перевірки містить в собі лише загальні посилання на норми права, при цьому, причиною ненадання права на бюджетне відшкодування стало те, що його контрагенти ТОВ «Автокрус» та ТОВ «Трейдавто груп» значаться в переліку ризикових суб`єктів господарювання. Однак позивач вважає, що можливе недотримання його контрагентами податкової дисципліни має правові наслідки саме для цих контрагентів та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб.

З врахуванням наведеного просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на позовну заяву від 06.07.2021 представник ГУ ДПС у Волинській області позовних вимог не визнав, мотивуючи тим, що під час проведення перевірки було встановлено, що позивач до бюджетного відшкодування за лютий 2021 року включив суми ПДВ у розмірі 99167,00 грн. за придбані транспортні засоби у ТОВ «Автокрус» та ТОВ «Трейдавто груп».

Однак рішенням про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку № 45325 від 04.06.2020 ТзОВ «Автокрус» внесено до п.8 Критеріїв ризиковості платника податку, а саме: здійснення у 2020 році реалізації транспортних засобів без належної їх ідентифікації в адресу суб`єктів господарювання, які в подальшому здійснюють підміну номенклатури реалізованого товару.

Разом з тим, за результатами аналізу наявних баз даних, встановлено, що за період 2020 року на митну територію України ТОВ «Трейдавто груп» імпортовано понад 1200 одиниць транспортних засобів, водночас відповідно до зареєстрованих податкових накладних за відповідні періоди вказаним товариством відображено реалізацію лише 350 одиниць транспортних засобів. За наявними даними у цього підприємства відсутні площі для зберігання такої кількості транспортних засобів. Також за даними системи по ТзОВ «Трейдавто груп» документальній позаплановій виїзній перевірці (термін проведення з 15.01.2021 на 5 робочих днів), присвоєно статус перевірки: не можливість проведення: не знаходиться за юридичною адресою.

З врахуванням наведеного вважає, що позивачу правомірно відмовлено у бюджетному відшкодуванні за лютий 2021 року на суму 99167,00 грн., а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідає нормам чинного законодавства. Відтак просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 19.04.2021 №1165, виданого на підставі підпункту 19-1.1.6 пункту 19-1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України та направлення № 1165 від 21.04.2021 податковим органом було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2021 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 19.03.2021 № , з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку від 20.04.2021 № від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результати проведеної перевірки складено акт від 13.05.2021 № 3899/03-20-07-09/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення пункту 199.2. статті 199, пункту 200.1, підпунктів б, в пункту 200.4 підпункту в пункту 200.14 статті 200 ПК України та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289 (надалі Порядок №21), в результаті чого ФОП ОСОБА_1 не має права на отримання бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку, задекларованого у декларації з ПДВ за лютий 2021 року в розмірі 99167,00 грн.

Такий висновок обумовлений тим, що ФОП ОСОБА_1 до бюджетного відшкодування за лютий 2021 включив суми ПДВ у загальному розмірі 99167,00 грн. за придбані транспортні засоби, а саме: у ТзОВ «Автокрус», - сідельний тягач, марки Volvo, модель FH, 2016 року виготовлення, ідентифікаційний № НОМЕР_2 за ціною 1230000,00 грн, в тому числі ПДВ 205000,00 грн. Оплата за поставлений товар здійснено ФОП ОСОБА_1 18.09.2020 частково в сумі 246000,00 грн, в тому числі: ПДВ 41000,00 грн.; у ТОВ «Трейдавто груп», - сідельний тягач, марки MAN, модель TGX 18.440, 2013 року виготовлення, ідентифікаційний № НОМЕР_3 , загальна вартість якого становить 730000,00 грн, в тому числі ПДВ 121666,67 грн., оплата за який здійснена ФОП ОСОБА_1 19.10.2020 частково в сумі 146000,00 грн, в тому числі: ПДВ 24333,33 грн. та напівпричіп тентова платформа марки Kogel, модель SN24, 2013 року виготовлення, ідентифікаційний № НОМЕР_4 , загальна вартість якого 169166,67 грн, в тому числі ПДВ в сумі 33833,33 грн., оплата за який здійснена в повному обсязі.

Однак, рішенням про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості № 45325 від 04.06.2020 ТОВ «Автокрус» внесено до пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку, а саме здійснення у 2020 році реалізації транспортних засобів без належної їх ідентифікації в адресу суб`єктів господарювання, які в подальшому здійснюють підміну номенклатури реалізованого товару.

Крім того, за результатами аналізу баз даних встановлено, що за період 2020 року на митну територію України ТОВ «Трейдавто груп» імпортовано понад 1200 од. транспортних засобів, однак відповідно до зареєстрованих податкових накладних на відповідних періодах ТОВ «Трейдавто груп» відображено реалізацію лише 350 од. транспортних засобів; за наявними даними у ТОВ «Трейдавто груп» відсутні площі для зберігання такої кількості транспортних засобів. Також за даними системи по ТОВ «Трейдавто груп» документальній позаплановій виїзній перевірці присвоєно статус «неможливість проведення», «не знаходиться за юридичною адресою».

На підставі вказаного акту перевірки, ГУ ДПС у Волинській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.05.2021 №, яким виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період лютий 2021 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 99167,00 грн у зв`язку із документально не підтвердженим здійсненням господарських операцій з ТзОВ «Автокрус» та ТзОВ «Трейдавто груп» в лютому 2021 року.

Позивач не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням рішенням звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) визначений статтею 200 ПК України.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За правилами, визначеними пунктами 200.2, 200.4 названої статті при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на бюджетне відшкодування мають усі платники ПДВ у разі наявності від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та при дотриманні сукупності таких умов: сума податкового кредиту сплачена постачальникам; сума відшкодування не перевищує ліміт реєстрації податкових накладних; платник податків не має податкового боргу.

Згідно з пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додається також розрахунок суми бюджетного відшкодування.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення ПДВ на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами перевірки платника.

Як зазначено у пункті 200.14 статті 200 ПК України, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Позивачем 19.03.2021 подано до ГУ ДПС у Волинській області податкову декларацію з ПДВ за лютий 2021 року з додатками та розрахунками суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку, в якій було заявлено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) в розмірі 99167,00 грн (а.с. 52-78).

В акті перевірки зазначено, що причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за лютий 2021 року в сумі 196983,00 грн є: здійснення міжнародних транспортних перевезень, що оподатковуються за нульовою ставкою по податку на додану вартість (відповідно до пп. 195.1.3 п. 195.1 ст. 195 ПК України, за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання перевезень пасажирів, багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та та авіаційним транспортом), а також включення до складу податкового кредиту сум ПДВ за основною ставкою податку 20 % з придбання сідельного тягача VOLVO, модель FH, 2016 року виготовлення, ідентифікаційний № НОМЕР_2 , сідельного тягача, марки MAN, модель TGX 18.440, 2013 року виготовлення, ідентифікаційний № НОМЕР_3 та напівпричіпа - тентова платформа марки Kogel, модель SN24, 2013 року виготовлення, ідентифікаційний № НОМЕР_4 .

До таких висновків контролюючий орган дійшов у зв`язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 до бюджетного відшкодування за лютий 2021 включив суми ПДВ у загальному розмірі 99167,00 грн. за придбані транспортні засоби у контрагентів ТОВ «Автокрус» та ТОВ «Трейдавто груп», які є ризиковими.

Суд звертає увагу на те, що акт перевірки від 13.05.2021 №3899/03-20-07-09/ НОМЕР_1 не містить фактів конкретних порушень податкового законодавства з боку позивача.

Так в акті перевірки зазначено, що ТОВ «Автокрус» рішенням про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості № 45325 від 04.06.2020 внесено до пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку, а саме здійснення у 2020 році реалізації транспортних засобів без належної їх ідентифікації в адресу суб`єктів господарювання, які в подальшому здійснюють підміну номенклатури реалізованого товару. Керівником та головним бухгалтером вказаного товариства є одна особа ОСОБА_2 за даними ІС «Податковий блок» у ТОВ «Автокрус» є в наявності автостоянка за адресою: Житомирська обл., Пулинський р-н, с. Мартинівка, вул. Л. Українки, 58. також за даними системо по ТОВ «Автокрус» документальній позаплановій перевірці присвоєно статус «неможливість проведення», «не знаходиться за юридичною адресою».

Керівником, засновником та головним бухгалтером ТОВ «Трейдавто груп» є одна особа ОСОБА_3 згідно даних звітності пов`язаної з нарахуванням заробітної плати застрахованим особам за лютий 2021 року на ТОВ «Трейдавто груп» працювало 2 особи, в тому числі директор.

За наявними даними у цього підприємства відсутні площі для зберігання такої кількості транспортних засобів. Також за даними системи по ТзОВ «Трейдавто груп» документальній позаплановій виїзній перевірці (термін проведення з 15.01.2021 на 5 робочих днів), присвоєно статус перевірки «не можливість проведення», «не знаходиться за юридичною адресою».

Вказані обставини, на думку відповідача, свідчать про ризиковість здійснення господарських операцій між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Автокрус», ТОВ «Трейдавто груп» суми ПДВ по яких задекларовані у лютому 2021 року, в зв`язку з чим контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог пункту 200.1, підпунктів "б, в" пункту 200.4, підпункту "в" пункту 200.14 статті200 ПК України, в результаті чого позивачу відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 99167,00 грн.

Однак суд не погоджується з такими висновками контролюючого органу з огляду на таке.

Так, пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно зі статтею 1, частиною першою статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та ТОВ «Автокрус» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №090057/2604 від 14.09.2020, відповідно до пункту 1.1 якого, продавець зобов`язується передати у власність покупця товар - сідельний тягач, марки Volvo, модель FH, 2016 року виготовлення, ідентифікаційний № НОМЕР_2 (а.с. 27).

За наслідками вказаної господарської операції була складена видаткова накладна від 18.09.2020 № 090057/2604 та податкова накладна від 18.09.2020 № 826 на загальну суму 1230000,00 грн, в тому числі ПДВ 205000,00 грн (а.с. 31-32).

Вказаний транспортний засіб було передано позивачу відповідно до акту прийняття-передачі транспортного засобу до договору № 090057/2604 від 14.09.2020 (а.с. 29).

Згідно розпорядження № 5 від 18.09.2020 вказаний транспортний засіб було введено в експлуатацію основних засобів з метою використання в господарській діяльності (а.с. 47).

07.10.2020 між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та ТОВ «Трейдавто груп» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №1000032/5160, відповідно до пункту 1.1 якого, продавець зобов`язується передати у власність покупця товар - сідельний тягач, марки MAN, модель TGX 18.440, 2013 року виготовлення, ідентифікаційний № НОМЕР_3 (а.с. 38).

За наслідками вказаної господарської операції була складена видаткова накладна від 07.10.2020 № 100032/5160 та податкова накладна від 07.10.2020 № 77 на загальну cуму 730000,00 грн, в тому числі ПДВ 121666,67 грн (а.с. 40-41).

Вказаний транспортний засіб було передано позивачу відповідно до акту прийняття-передачі транспортного засобу до договору № 1000032/5160 від 07.10.2020 (а.с. 39).

Згідно розпорядження № 7 від 04.11.2020 вказаний транспортний засіб було введено в експлуатацію основних засобів з метою використання в господарській діяльності (а.с. 44).

21.12.2020 між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та ТОВ «Трейдавто груп» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №120086/2810, відповідно до пункту 1.1 якого, продавець зобов`язується передати у власність покупця товар напівпричіп тентова платформа марки Kogel, модель SN24, 2013 року виготовлення, ідентифікаційний № НОМЕР_4 (а.с. 33).

За наслідками вказаної господарської операції була складена видаткова накладна від 21/12.2020 № 120086/2810 та податкова накладна від 21.12.2020 № 331 на загальну суму 203000,00 грн, в тому числі ПДВ 33833,33 грн (а.с. 35, 37).

Вказаний транспортний засіб було передано позивачу відповідно до акту прийняття-передачі транспортного засобу до договору № 12008/2810 від 21.12.2020 (а.с. 34).

Згідно розпорядження №8 від 22.12.2020 вказаний транспортний засіб було введено в експлуатацію основних засобів з метою використання в господарській діяльності (а.с. 50).

На підтвердження факту перебування у власності позивача придбаних у ТОВ «Автокрус» та ТОВ «Трейдавто груп» вищевказаних транспортних засобів надано відповідні свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_5 від 04.11.2020 (реєстраційний номер тягача НОМЕР_6 ), серії НОМЕР_7 від 18.09.2020 (реєстраційний номер тягача НОМЕР_8 ) та серії НОМЕР_9 від 22.12.2020 (реєстраційний номер напівпричіпа НОМЕР_10 (а.с. 45, 48, 51).

При цьому, вказані транспортні засоби використовуються у межах господарської діяльності позивача, що підтверджується розпорядженнями про введення в експлуатацію.

Таким чином, зазначені докази підтверджують економічну обґрунтованість та ділову мету господарських операцій з придбання транспортних засобів у ТОВ «Автокрус» та ТОВ «Трейдавто груп».

Водночас, в акті перевірки відсутні зауваження щодо змісту та оформлення первинних документів, їх повноти з урахуванням особливостей господарських операцій.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що у даній справі відповідач не надав доказів, які б беззаперечно спростовували зафіксовані в первинних документах господарські операції, фактично його висновки ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, встановлених допустимими доказами.

На думку суду, перебування платника у переліку ризикових суб`єктів господарювання має значення виключно для прийняття рішення органами ДПС щодо зупинення чи відмови в реєстрації податкових накладних продавцю (постачальнику), в даному випадку - ТОВ «Автокрус».

Відповідачем також не надано самого рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість ТОВ «Автокрус» критеріям ризиковості платника податку від 04.06.2020 № 45325 та жодних доказів на підтвердження вказаних обставин та обізнаність ФОП ОСОБА_1 щодо неправомірності його контрагента та злагодженості дій між ними.

У випадку із позивачем усі податкові накладні, за якими ним сформовано податковий кредит, виписані та зареєстровані ТОВ «Автокрус» та ТОВ «Трейдавто груп» в ЄРПН, про що зазначається в акті перевірки.

Відповідно до абзацу другого пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з правилами, встановленими пунктами 198.1, 198.2 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Отже, для позивача зареєстровані в ЄРПН податкові накладні є підставою для податкового кредиту у разі фактичного здійснення операцій з постачання транспортних засобів, стосовно яких вони були складені.

Як уже зазначалося судом і це відображено в акті перевірки, позивач надавав документи для підтвердження факту здійснення господарських операцій, формування податкового кредиту з ПДВ, обставин щодо руху активів у процесі здійснення господарських операцій, а також використання придбаних транспортних засобів у межах своєї господарської діяльності.

Відтак, судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що позивач як платник податків, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускали його контрагенти, або, що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з цими підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди. Господарська діяльність суб`єкта господарювання не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Суд погоджується із позивачем, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постановах від 19 червня 2018 року у справі №808/2447/17, від 31 липня 2018 року у справі №820/3119/17 та ін.

Таким чином, можливе недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни може мати правові наслідки саме для такого контрагента, позаяк порушення платником вимог податкового законодавства має наслідком застосування заходів відповідальності до такого платника в силу положень частини другої статті 61 Конституції України, якими встановлено індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції. Разом з тим, відповідач не надав доказів і стосовно порушень ТОВ Автокрус» та ТОВ «Трейдавто груп» податкового законодавства.

Окрім того, суд також зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Така ж позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №826/6280/13-а, від 27 березня 2018 року №816/809/17.

Стосовно посилання контролюючого органу на те, що згідно даних звітності про нарахування заробітної плати застрахованим особам за лютий 2021 року ТОВ «Автокрус» та ТОВ «Трейдавто груп», кількість працівників, які перебувають у трудових відносинах з ТОВ «Автокрус» складає 6 осіб, а з ТОВ «Трейдавто груп» 2 особи, в той же час керівники яких є одночасно і головними бухгалтерами підприємств, що ставить під сумнів ефективне ведення господарської діяльності підприємства та організації обліку платника податків, то суд його до уваги не приймає, враховуючи наступне. На думку суду, відсутність у позивача трудових ресурсів, тобто відсутність працівників, не виключає можливості реального виконання ним господарських операцій, оскільки специфіка підприємницької діяльності полягає у тому, що підприємство не завжди має мати у власності задекларовані значну кількість працівників, наявність основних засобів та транспорт для виконання взятих на себе зобов`язань, звичаями ділового обороту визначені й інші можливості залучення ресурсів для поставки товарів/робіт/послуг.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що господарські операції між позивачем та ТОВ «Автокрус» та ТОВ «Трейдавто груп» документально підтверджені та фактично здійснені з метою використання в оподатковуваних операціях; відповідачем не надано доказів, які б спростовували реальність таких операцій, визначали б відсутність у позивача відповідних розрахункових та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, невідповідність господарських операцій цілям господарської діяльності позивача, їх збитковості тощо, які б окремо або в сукупності вказували не те, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Відповідачем не надано до суду будь-яких інших доказів, що підтверджують наявність зазначених у акті перевірки фактів (актів перевірок контрагентів позивача, тощо).

Такі твердження контролюючого органу здійснені лише за результатом аналізу наявних баз даних по вказаних контрагентах.

Відтак, з урахуванням положень статей 198, 201 ПК України позивач має право на включення сум ПДВ, сплачених на користь своїх контрагентів ТОВ Автокрус» та ТОВ «Трейдавто груп» у складі вартості придбаних транспортних засобів, до складу податкового кредиту, оскільки ці витрати мають економічне обґрунтування, пов`язані з видом господарської діяльності позивача, мають належне документальне та фактичне підтвердження, що в свою чергу не спростовано контролюючим органом під час проведення перевірки.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними та допустимими доказами правомірність своїх висновків, викладених в акті перевірки, та наявність законодавчих підстав для відмови позивачу у бюджетному відшкодуванні ПДВ у сумі 99167,00 грн. згідно з податковим повідомленням-рішенням від 28.05.2021 №. А тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню, а позов - задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області слід стягнути судовий збір у сумі 991,67 грн, сплачений квитанцією від 10.06.2021 № 3578.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 28.05.2021 № .

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судовий збір в сумі 991,67 грн (дев`ятсот дев`яносто одна гривня 67 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська обл., м. Луцьк, Київський м-н, 4, ).

Суддя Р.С. Денисюк