Справа № 200/3572/21
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 200/3572/21

адміністративне провадження № К/9901/35758/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Данилевич Н.А.,

суддів: Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В.

перевірив касаційну скаргу Маріупольської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року у справі №200/3572/21 за позовом Автогаражного споживчого кооперативу "Автолюбитель-25" до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), третя особа Маріупольська міська рада про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,-

УСТАНОВИВ:

28 вересня 2021 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

Автогаражний споживчий кооператив «Автолюбитель-25» (далі позивач, АСК «Автолюбитель-25») звернувся до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (далі відповідач), третя особа Маріупольська міська рада (далі третя особа, рада), в якому просив: скасувати як протиправну постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управляння забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Балдинюка Максима Юрійовича про закінчення виконавчого провадження № 63732195 від 12 березня 2021 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено, а саме суд: визнав протиправною та скасував постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управляння забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Балдинюка Максима Юрійовича про закінчення виконавчого провадження № 63732195 від 12 березня 2021; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь Автогаражного споживчого кооперативу «Автолюбитель-25» судовий збір у розмірі 2270 гривні 00 копійок.

Суди вказали, що відсутність належним чином оформленого рішення відповідача з питань затвердження поданого позивачем проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її в оренду чи відмови у такому затвердженні у формі наказу, свідчить, що третя особа, як уповноважений орган, у даному випадку не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом за результатами розгляду відповідної заяви. Тому, судами попередніх інстанцій було зроблено висновок про те, що міською радою фактично заяву позивача не розглянуто та питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Автогаражному споживчому кооперативу «Автолюбитель-25» не вирішено, що свідчить про передчасність прийняття оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.

За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

У свою чергу, стаття 287 КАС України регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Предметом розгляду даної справи є скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Оскаржуючи судові рішення, прийняті за правилами статті 287 КАС України, скаржник не зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Скаржник вказує, що підставою звернення до суду касаційної інстанції є п.2 ч.4 ст.328 КАС України.

Отже, скаржник жодним чином не обґрунтував в чому полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний скаржником спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги не матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Аналіз правових норм та обставин справи доводить відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтею 287, статтею 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Маріупольської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року у справі №200/3572/21 за позовом Автогаражного споживчого кооперативу "Автолюбитель-25" до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), третя особа Маріупольська міська рада про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.Е. Мацедонська

Н.В. Шевцова