Справа № 120/2169/21-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2169/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маслоід О.С.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

06 жовтня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Моніча Б.С. Сторчака В. Ю. ,

за участю: секретаря судового засідання: Шпикуляка Ю.В.

представника відповідача: Чайки А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого структурного підрозділу ДПС України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого структурного підрозділу ДПС України про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого структурного підрозділу ДПС України (далі ГУ ДПС у Вінницькій області), в якому просила визнати протиправною та частково скасувати податкову вимогу № 18163-13 від 23.11.2020 шляхом здійснення перерахунку і пропорційного зменшення розміру нарахованої пені у співвідношенні до розміру суми задоволених позовних вимог, згідно рішення суду в адміністративній справі № 120/2293/19-а від 19.09.2019 року, яка підлягає списанню, наступним чином:

-за період з 03.04.2019 року по 12.05.2019 року на підставі рішення про продовження строку розгляду скарги ДФС України від 26.03.2019 року;

-за період з 08.11.2019 року по 29.02.2020 року на підставі ст. 60,86 Податкового кодексу України (надалі ПК України);

-за період з 01.03.2020 року по 18.11.2020 року на підставі п.52.1. підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України та зобов`язання відповідача привести у відповідність до чинного податкового законодавства інтегровану картку позивача.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 липня 2021року позов задоволено:

-визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ГУ ДПС у Вінницькій області № 18163-13 від 23.11.2020 року;

-зобов`язано ГУ ДПС у Вінницькій області, як відокремленого структурного підрозділу ДПС України здійснити коригування нарахування пені в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

13.09.2021 від позивача через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вказала на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. У відповідності до вимог ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що у 2015 році ОСОБА_1 отримала дохід у вигляді додаткового блага у сумі 565075,64 грн.

У січні 2019 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих як додаткове благо, за результатами якої складено акт від 28.01.2019.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення рішення № та № від 15.02.2019 про збільшення сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору та застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Вказані податкові повідомленнярішення оскаржені позивачем в адміністративному порядку до Державної фіскальної службі України, скарга від 11.03.2019 року.

26.03.2019 року ДФС України прийнято рішення про продовження строку розгляду скарги позивача до 12.05.2019 року. В подальшому, скарга ОСОБА_1 залишена ДФС України без задоволення, спірні рішення без змін.

У липні 2019 року позивач звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду щодо оскарження зазначених податкових повідомленьрішень.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.09.2019 року у справі № 120/2293/19-а, яке набрало законної сили 28.10.2019 року, визнано протиправними та скасовано: податкове повідомлення-рішення від 15.02.2019 року № в частині визначення ОСОБА_1 обов`язку із сплати грошового зобов`язання за платежем "податок з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування" у сумі 89858 грн. 65 коп.; податкове повідомлення - рішення від 15.02.2019 року № в частині визначення ОСОБА_1 обов`язку із сплати грошового зобов`язання за платежем "військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування" у сумі 6739 грн. 40 коп.

08.09.2020 ГУ ДПС у Вінницькій області, на реалізацію рішення суду у справі № 120/2293/19-а, прийнято податкові повідомленнярішення № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 40 519,21 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій 10 129,80 грн, а також № про збільшення суми грошового зобов`язання військового збору 3855,76 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій 771,15 грн.

В подальшому, позивачем отримано вказані податкові повідомленнярішення та 18.11.2020 року здійснено оплату сум нарахованих грошових зобов`язань та штрафних санкцій, що підтверджується відповідними квитанціями.

Після оплати ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень від 08.09.2020 року відповідачем здійснено нарахування пені згідно п.п. 129.1.1. п. 129.1. ст. 129 ПК України за період з 01.08.2016 року по 28.10.2020 року з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на суму 29 671,38 грн. та з військового збору на суму 2258,80 грн. Загальна сума-31 930,18 грн.

23.11.2020 року податковим органом сформовано спірну податкову вимогу за № 18163-13, якою позивача повідомлено про нарахування пені на загальну суму 32 133,90 грн, з яких 29860,69 грн.- з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування та 2273,21 грн.-з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Не погодившись із вказаною податковою вимогою позивач оскаржила її в адміністративному порядку, скарга від 05.12.2020 року, яка рішенням від 04.02.2021 року за № 520/Л/99-00-13-05-09 залишена без задоволення, а податкова вимога без змін.

Не погодившись із податковою вимогою ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Так, під час апеляційного розгляду справи з`ясовано, що в суді першої інстанції відповідачем частково визнані позовні вимоги стосовно неправомірного нарахування пені у періоди з 03.04.2019 року по 12.05.2019 року; з 08.11.2019 року по 29.02.2020 року; з 01.03.2020 року по 18.11.2020 року, про що надано відповідний перерахунок пені.

Судом першої інстанції прийнято до уваги часткове визнання відповідачем позовних вимог, однак вірно звернуто увагу, що в даному випадку перерахування пені відбулось вже після звернення позивача із позовною заявою до суду, а також вказаний перерахунок не впливає на суму пені (не зміює), визначену у спірній податковій вимозі.

Крім цього, по даній справі спірним періодом щодо нарахування пені є період з 01.08.2016 року, а відтак до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 129.1.1. п .129.1 ст. 129 ПК України, в редакції від 01.01.2019 року за змістом якої нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки,-починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом податковими повідомленнями - рішеннями були визначені позивачу суми грошового зобов`язання за результатами податкової перевірки.

Згідно податкових повідомлень-рішень та вимог п. 57.3 ст.57 ПК України (у редакції, яка була чинною на момент їх прийняття) платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Вищенаведене свідчить, що моментом початку нарахування пені є перший робочий день, наступний за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, а оплата зобов`язання повинна відбутись протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення і у разі оскарження податкового повідомлення-рішення протягом 10 календарних днів, наступних за днем узгодження.

У ст. 56 ПК України закріплено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, зважаючи на те, що нарахування зобов`язання відбулось контролюючим органом податковими повідомленнями рішеннями від 15.02.2019 року, а вказані рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку та судовому порядку, відповідачем неправомірно нарахована пеня у період з 01.08.2016 року.

Крім того, як встановлено під час розгляду справи в суді першої інстанції, з 01.06.2021 нарахування пені ОСОБА_1 відбувалось за помилковою ставкою. Дана обставина не спростована представником відповідача під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявніть правових підстав для визнання протиправною та скасування податкової вимоги ГУ ДПС у Вінницькій області № 18163-13 від 23.11.2020 року та зобов`язання ГУ ДПС у Вінницькій області, як відокремленого структурного підрозділу ДПС України здійснити коригування нарахування пені в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно застосував ст. 9 КАС України та захистив права та інтереси позивача, шляхом прийняття рішення про визнання протиправною та скасування спірної податкової вимоги відповідача № 18163-13 від 23.11.2020 року й зобов`язання відповідача здійснити коригування нарахування пені в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого структурного підрозділу ДПС України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 жовтня 2021 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Моніч Б.С. Сторчак В. Ю.