Справа № 480/1975/21
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2021 року Справа № 480/1975/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши у спрощеному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1975/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
- зобов`язати відповідача перерахувати позивачу з 19 лютого 2020 року щомісячне довічне утримання судді у відставці на підставі довідки про судддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці №04-477/20 від 27.02.2020 р. виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Сумській області, виходячи з 84 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та виплатити недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19 лютого 2020 року.
Ухвалою суду від 15.03.2021 р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Вказана ухвала була направлена на адресу відповідача. Відзиву на позов відповідачем не надано, що не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази у їх сукупності відповідно до вимог ст. 90 КАС України, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є суддею у відставці та перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Сумській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, обчисленої відповідно до Закону України від 07.07.2010 р №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів».
Рішенням Сумського адміністративного суду від 15 березня 2018 року по справі №818/495/18 зобов`язано Глухівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області обчислити та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне утримання судді у відставці в розмірі 84% суддівської винагороди, починаючи з 30 серпня 2017 року, з урахуванням фактично виплачених сум за цей період.

Рішенням Сумського адміністративного суду від 09.09.2020 по справі №480/2588/20, яке набрало законної сили 12.10.2020, було зобов`язано Головне управління ПФУ в Сумській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Сумській області від 27.02.2020 № 04-447/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Однак, рішеннями №31 від 17.12.2020 та 28.01.2021, відповідач провів перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020, виходячи з 50 % суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою та третьою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також: у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також: бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий, від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІІ (далі - Закон №1402).

Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402 судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина 2 статті 142 Закону №1402).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

При цьому, пунктом 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 (в редакції чинній на час призначення позивачу довічного грошового утримання) було встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно частин 4, 5 статті 142 Закону №1402 у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Досліджуючи поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді" Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення №18-рп/2011 від 14.12.2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу.

До того ж, Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях, а саме: №6-рп/99 від 24.06.1999, №5-рп/2002 від 20.03.2002, №19-рп/2004 від 01.12.2004. №8-рп/2004 від 11.10.2005. №4-рп/2007 від 18.06.2007, №10-рп/2008 від 22.05.2008, а також у рішенні №2-р/2020 18.02.2020.

Зокрема, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами. У вказаному рішенні Конституційний Суд України зокрема зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Згідно з частиною 1 статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №2- р/2020 від 18.02.2020 Закон №1402 не містить норм, які по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

На підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.03.2018 у справі №818/495/18, з 30.08.2017 відповідачем проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, розмір якого встановлено у розмірі 84 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої відповідно до положень п.25 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402, про що свідчить рішення відповідача №31 від 30.05.2018 та інші його подальші рішення, зокрема №31 від 12.02.2020. 23.03.2020, 03.04.2020, де зазначено загальний процент розрахунку пенсії (щомісячного довічного утримання) від заробітку (суддівської винагороди) - 84 %.

З дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку має визначатись у відповідності до частини третьої статті 142 Закону №1402, якою передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, з 30 серпня 2017 року і до грудня 2020 року (включно), розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача складав 84 % відповідних сум суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи зі стажу роботи на посаді судді 22 роки 5 місяців 7 днів, що підтверджується відповідними рішеннями відповідача та довідками ТУ ДСА України в Сумській області №04-263/20 від 31.01.2020, на підставі якої згідно рішень №31 від 12.02.2020, 23.03.2020 та 03.04.2020 проведено перерахунок і здійснювалася виплата щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2020 по 31.12.2020 й це не заперечується відповідачем.

Частиною четвертою пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №1402 визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Вказане спростовує твердження відповідача, що стаж роботи на посаді судді становить менше ніж 22 роки, і свідчить, що розмір щомісячного грошового утримання після перерахунку з 19.02.2020 мав становити щонайменше 54 % від суддівської винагороди працюючого судді.

В той же час, статтею 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тож відповідач зобов`язаний був виконати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.03.2018 у справі №820/495/18, що набрало законної сили, яким було визначено стаж роботи позивача на посаді судді 22 роки 5 місяців 7 днів, і на підставі якого обчислювалося щомісячне довічне грошове утримання за період з 30.08.2017 по 31.12.2020, а на підставі спірних рішень від 17.12.2020 та 28.01.2021, незважаючи на те, що підставою для проведення перерахунку була довідка ТУ ДСА в Сумській області від 27.02.2020 №04-477/20, де теж зазначено стаж роботи на посаді судді 22 роки 5 місяців 7 днів, відповідач провів перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за період з 19.02.2020 у розмірі 50 % суддівської винагороди працюючого судді.

При цьому, відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факти, встановлені вищенаведеним судовим рішенням від 15.03.2018 у справі №820/495/18, не потребують доказуванню.

Суд зазначає, що зміна відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, що призначалася відповідно до пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402, відбулася вже після призначення та проведення позивачу перерахунків щомісячного довічного грошового утримання, а саме з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020.

Так, частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішенням Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України, частину 1 статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні №3-рп від 05.04.2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України №5-рп від 22.09.2005 наведено тлумачення поняття "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині 3 статті 22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Таким чином, при перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці на підставі пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 його розмір має обчислюватися, виходячи із розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці у відсотках, право на які особа набула на момент виходу у відставку, і їх розмір не може бути зменшений наступними змінами в законодавстві.

Отже, застосування відсоткового показника, передбаченого частиною 3 статті 142 Закону №1402 до перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним, оскільки стосується призначення нового щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а не перерахунку раніше призначеного, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

До того ж, при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці змінною величиною є лише розмір довічного грошового утримання, натомість відсоткове значення розміру довічного грошового утримання, яке обчислювалося при його призначенні, є незмінним.

Також Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, відповідно до якої правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зокрема, у постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що відповідач, здійснюючи з 19.02.2020 перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у зв`язку з підвищенням суддівської винагороди, протиправно зменшив розмір щомісячного довічного грошового утримання, призначеного та виплачуваного у розмірі 84 % відповідних сум суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді до 50 % відповідних сум суддівської винагороди.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак, відповідачем жодним чином не доведено правомірність рішень №31 від 17.12.2020 та №31 від 28.01.2021 в частині зменшення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 84 % до 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, при здійсненні його перерахунку з 19 лютого 2020 на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці №04-477/20 від 27.02.2020, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Сумській області.

Враховуючи викладене, суд вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №31 від 17.12.2020 та №31 від 28.01.2021 в частині зменшення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 84 % до 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, при здійсненні його перерахунку з 19 лютого 2020 на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці №04-477/20 від 27.02.2020, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Сумській області.

Враховуючи вищезазначене позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача перерахувати позивачу з 19 лютого 2020 року щомісячне довічне утримання судді у відставці на підставі довідки про судддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці №04-477/20 від 27.02.2020 р. виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Сумській області, виходячи з 84 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та виплатити недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19 лютого 2020 року є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №31 від 17.12.2020 та №31 від 28.01.2021 в частині зменшення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 84 % до 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, при здійсненні його перерахунку з 19 лютого 2020 на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці №04-477/20 від 27.02.2020, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Сумській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) перерахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 19 лютого 2020 року щомісячне довічне утримання судді у відставці на підставі довідки про судддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці №04-477/20 від 27.02.2020 р. виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Сумській області, виходячи з 84 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та виплатити недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова