Справа № 320/3347/19
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 320/3347/19

адміністративне провадження № К/9901/30022/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Блажівської Н.Є.,

за участю:

секретаря судового засідання - Вітковської К.М.,

представника позивача - Рибченко Н.М.,

представника відповідача - Сливки А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2019 року (головуюча суддя Кушнова А.О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 8 жовтня 2020 року (колегія суддів у складі: головуюча суддя - Костюк Л.О., судді - Бужак Н.П., Кобаль М.І.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

установив:

У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» (далі - ТОВ «Васт-Транс», Товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - ГУ ДФС у Київській області), правонаступником якого є Головне управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 травня 2019 року №, яким Товариству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 7839724 грн та застосовано штрафні санкції на суму 3919862 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 8 жовтня 2020 року, позов задоволено в повному обсязі: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 17 травня 2019 року №001841202; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Київській області на користь ТОВ «Васт-Транс» судовий збір у розмірі 19210,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 30000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, вважаючи, що вони прийняті внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, відповідач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить означені рішення скасувати й прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником зазначено неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права у випадках, передбачених пунктами 1, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

На обґрунтування вимог касаційної скарги її заявник зазначає, що у ході проведення перевірки позивачем не надано первинних документів, які б підтверджували фактичну сплату постачальниками товарів/послуг, за рахунок яких сформоване від`ємне значення, заявлене до бюджетного відшкодування у періоді, який охоплювався перевіркою, у зв`язку з чим констатовано відсутність таких документів у платника та, відповідно, фактичної сплати постачальникам. Наголошує, шо у період з лютого місяця по квітень 2019 року податковим органом було вжито усіх необхідних дій щодо витребування від Товариства документів під час проведення перевірки, втім, останній відмовлявся від їх надання, про що було складено низку актів. Також, відповідач не погоджується із здійсненим судом першої інстанції за наслідками розгляду справи розподілом судових витрат на оплату судового збору та витрат на правничу допомогу.

У розрізі підстав касаційного оскарження відповідач зазначає про неврахування судами правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі №820/1975/17, від 11 вересня 2018 року у справі №826/11623/16, від 26 лютого 2019 року у справі №820/12016/19, від 26 лютого 2019 року у справі №320/3347/19, від 4 червня 2020 року у справі №825/1630/17 за подібних правовідносин.

Наполягаючи на порушенні судами норм процесуального права відповідач посилається на те, що судами неповно з`ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін як законні й обґрунтовані, а скаргу відповідача - без задоволення, підтримуючи висновки й мотиви, з яких виходили суди при ухваленні рішень.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав доводи та аргументи, наведені ним в судах попередніх інстанцій, поділяючи мотиви, з яких виходили суди при вирішенні спору, просив залишити касаційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав свою правову позицію, викладену в поданій ним касаційній скарзі, наполягав на скасуванні оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 14 лютого 2019 року Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято наказ №287, яким вирішено провести документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Васт-Транс» з 25 лютого 2019 року з метою встановлення дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2016 року по 30 вересня 2018 року.

25 лютого 2019 року Головним управлінням ДФС у Київській області посадовим особам органу державної фіскальної служби, що здійснювало перевірку, видані направлення на перевірку на проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Васт-Транс» тривалістю 20 робочих днів: №548 - ОСОБА_1 ; №549 - ОСОБА_2 ; №553 - ОСОБА_3 .

На підставі виданих направлень з метою проведення планової виїзної перевірки Товариства, 25 лютого 2019 року посадовими особами ГУ ДФС у Київській області здійснено виїзд за податковою адресою (місцезнаходженням) ТОВ «Васт-Транс».

Посадовими особами ТОВ «Васт-Транс» відмовлено в допуску до проведення планової виїзної документальної перевірки, про що посадовими особами контролюючого органу, на ім`я яких були видані направлення на перевірку, складений відповідний акт від 25 лютого 2019 року №141/10-36-14-14/30367782.

Того ж дня посадовими особами контролюючого органу складено акт відмови платника податків від надання/отримання документів службовим (посадовим) особам контролюючого органу під час проведення документальної планової виїзної перевірки.

26 лютого 2019 року, з метою вручення листа ГУ ДФС у Київській області «Про надання інформації стосовно проведення документальної планової виїзної перевірки TOB «Васт-Транс» та запиту контролюючого органу про надання інформації та її документального підтвердження за період фінансово-господарської діяльності Товариства з 1 січня 2016 року по 30 вересня 2018 року посадовими особами контролюючого органу: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , здійснено виїзд за податковою адресою ТОВ «Васт-Транс»:

З огляду на відмову позивача від отримання означених листа та запиту посадовими особами контролюючого органу складено акт відмови платника податків від надання/отримання документів службовим особам контролюючого органу під час проведення документальної планової виїзної перевірки від 27 лютого 2019 року. В подальшому, у зв`язку з відмовою платника від надання документів посадовими особами ГУ ДФС у Київській області складено відповідний акт від 4 березня 2019 року.

25 березня 2019 року посадовими особами контролюючого органу з метою вручення копії наказу ГУ ДФС у Київській області від 18 березня 2019 року №576 «Про продовження термінів проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Васт-Транс» здійснено виїзд за податковою адресою платника, втім, у зв`язку з неможливістю вручити керівнику ТОВ «Васт-Транс» копії зазначеного наказу відповідачем складено акт відсутності платника податків за місцезнаходженням (податковою адресою).

15 квітня 2019 року Головним управлінням ДФС у Київській області складено акт документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Васт-Транс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2016 року по 30 вересня 2018 року №293/10-36-14-14/30367782.

Згідно з висновками акта перевірки Товариством порушено наступні положення законодавства: пункти 44.1, 44.2, 44.3 статті 44, підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 88071181 грн, в тому числі за 2016 рік в сумі 16377768 грн, за 2017 рік в сумі 21494970 грн, за 9 місяців 2018 року в сумі 50198443 грн; та завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток у періоді, що перевірявся на загальну суму 5457932 грн, у тому числі за 9 місяців 2018 року в сумі 5457932 грн; пункт 14.1.18 пункту 14.1 статті 14, статтю 44, пункту 85.2 статті 85, абзац «б» пункту 200.4 статті 200 ПК України, в результаті чого встановлено завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в сумі 7839724 грн за період з 1 січня 2016 року по 31 січня 2018 року.

В акті перевірки щодо виявлених порушень зазначено, що позивач всупереч вимогам пункту 85.2 статті 85 ПК України не виконав обов`язку та не надав достатньої інформації, пов`язаної з предметом перевірки, посадовим (службовим) особам контролюючого органу під час її проведення. Як наслідок, контролюючим органом констатовано, що перевіркою повноти визначення задекларованих ТОВ «Васт-Транс» показників Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) за період з 1 січня 2016 року по 30 вересня 2018 року неможливо достовірно підтвердити задекларовані ТОВ «Васт-Транс» показники.

Відповідачем в акті перевірки також зазначено, що за наслідками проведених камеральних перевірок з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період, який охоплювався перевіркою, підтверджено задеклароване від`ємне значення податку на додану вартість, яке підлягало бюджетному відшкодуванню у сумі 7839724 грн. Натомість, в ході проведення перевірки ТОВ «Васт-Транс» не надано первинних документів, що підтверджують фактичну сплату постачальникам товарів/послуг, за рахунок яких сформоване від`ємне значення, заявлене до бюджетного відшкодування за спірний період, у зв`язку з чим, відповідно до приписів пункту 44.6 статті 44 ПК України, відповідачем констатовано відсутність таких документів у платника та, відповідно, фактичної сплати постачальникам.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, 17 травня 2019 року Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 7839724 грн та застосовано штрафні санкції на суму 3919862 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідачем порушено порядок призначення і проведення документальної планової виїзної перевірки, а тому наслідки такої перевірки у вигляді оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не можуть бути визнані правомірними.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених ними фактичних обставин справи, колегія суддів КАС ВС виходить з наступного.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За приписами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Порядок проведення документальних планових перевірок регламентовано статтею 77 ПК України. Згідно з пунктами 77.1, 77.2 означеної статті документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

За приписами пункту 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 77.6 статті 77 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок визначено статтею 81 ПК України. Згідно з пунктом 81.2 означеної статті у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків. Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

Отже, платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.

Як з`ясовано судами першої та апеляційної інстанцій, уповноваженими особами ТОВ «Васт-Транс» відмовлено в допуску до проведення планової виїзної документальної перевірки, про що посадовими особами контролюючого органу складений відповідний акт. Генеральним директором ТОВ «Васт-Транс» надано письмові пояснення щодо причин недопуску до проведення перевірки посадових осіб ГУ ДФС у Київській області, а саме: 20 лютого 2019 року Товариство оскаржило до Київського окружного адміністративного суду наказ від 14 лютого 2019 року №287 про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Васт-Транс»; пред`явлені посадовими особами, які здійснили вихід на перевірку, службові посвідчення видані неуповноваженим органом - Міністерством доходів і зборів України, натомість належних службових посвідчень перевіряючими не пред`явлено.

Суди встановили, що документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Васт-Транс» фактично було проведено в приміщенні податкового органу, у той час, як відповідно до положень підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться саме за місцезнаходженням платника податків. При цьому, відповідачем в судах як попередніх інстанцій, так і в суді касаційної інстанції не наведено правових підстав до проведення документальної планової виїзної перевірки в приміщенні податкового органу.

Отже, враховуючи, що проведення документальної планової перевірки ТОВ «Васт-Транс» здійснено контролюючим органом у спосіб, що не передбачений для відповідного виду перевірок, колегія суддів КАС ВС вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про протиправність проведеної Головним управлінням ДФС у Київській області перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2016 по 30 вересня 2018 року, за результатами якої складено акт від 15 квітня 2019 року.

Більш того, аналізуючи зміст наведених вище норм ПК України Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.

У постанові від 22 вересня 2020 року у справі №520/8836/18 окрім наведених вище висновків Верховний Суд зазначив, що «перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність такого рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання».

Як встановлено судами попередніх інстанцій, правомірність наказу Головного управління ДФС у Київській області від 14 лютого 2019 року №287 про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Васт-Транс» була предметом окремого судового провадження у справі №320/845/19.

Так, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі №320/845/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2019 року, визнано протиправними дії ГУ ДФС у Київській області щодо формування інформаційно-аналітичної довідки щодо діяльності ТОВ «Васт-Транс»; визнано протиправними та скасовано наказ ГУ ДФС у Київській області від 14 лютого 2019 року №287 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Васт-Транс».

Зміст встановлених судом обставин у справі №320/845/19 свідчить про те, що контролюючим органом не дотримано встановлених законом умов та порядку прийняття рішення про проведення перевірки ТОВ «Васт-Транс».

Отже, враховуючи, що відповідачем порушено як порядок призначення документальної планової перевірки ТОВ «Васт-Транс», так і порядок її проведення, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що наслідки такої перевірки у вигляді оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 17 травня 2019 року №001841202 також не можуть бути визнані правомірними, а тому обґрунтовано визнали протиправним і скасували означене рішення.

Переглянувши судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що суди правильно застосували норми матеріального права. Висновки суду апеляційної інстанції є результатом оцінки наявних у його розпорядженні доказів. Суд касаційної інстанції не може не погодитись із ними, оскільки така оцінка судом здійснена з дотриманням вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування всіх обстави справи на підставі належних та допустимих доказів.

Натомість, доводи й аргументи заявника касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи. Не містить касаційна скарга й будь-яких інших обґрунтувань, ніж ті, які були висловлені відповідачем в судах обох інстанцій, і з урахуванням яких як суд першої, так і апеляційної інстанцій вже надавали правову оцінку встановленим у справі обставинам.

У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що судами ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, із вказівкою про незастосування висновків, викладених у постановах Верховного Суду у справах за подібними правовідносинами. Дослідивши матеріали цієї справи та встановлені судами фактичні обставини спору, Суд дійшов висновку, що, незважаючи на те, що спірні правовідносини в означених справах та у справі, що розглядається, регламентуються одними й тими ж нормами Податкового кодексу України, обставини цих справ в кожній окремій ситуації є відмінними. Наведені позивачем цитати із вказаних судових рішень не доводять, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, та не компенсують відсутність доказів.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи та надані адвокатом послуги, а також наявні у справі докази з цього приводу, суд першої інстанції, з висновком якого повною мірою погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про те, що заявлені витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 30000 грн є співмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами). При цьому суди навели свої мотиви та міркування щодо обґрунтованості присудженої до стягнення на користь Товариства суми правничої допомоги. Судами також враховано, що відповідач із відповідним клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, до суду не звертався.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

У зв`язку з цим, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 8 жовтня 2020 року залишити без змін, а касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя І.Л. Желтобрюх

Судді О.В. Білоус

Н.Є. Блажівська

Повний текст судового рішення складено 11 жовтня 2021 року.