Справа № 234/14901/20
Суддя: Лутай А. М.
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/97/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лутай А.М.

за участю: секретаря судового засідання Зеленкової С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Краматорську адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Баклагіної Римми Георгіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, третя особа: Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 29.10.2020р звернувся до суду із вищезазначеним позовом, вказуючи, що 15 жовтня 2020 року поліцейським ОПП в м.Краматорськ та Словянськ сержантом поліції Баклагіною Риммою Георгіївною, відповідачкою у справі, винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія САМ №3289000. Відповідно до винесеної постанови він ( ОСОБА_1 ) визнаний винним у вчиненні адміністративчного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП із накладенням стягнення у розмірі 225грн, за те, що 15.10.2020р на трасі Н») м.Слов`янськ він ( ОСОБА_1 ), керуючи автомобілем АЗЛК 2140, д.н. НОМЕР_1 , рухався зі швідкістю 74км/год, чим перевищив рух у населенному пункті на 24 км/год, порушивши п.12.4 ПДР. Вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Свої вимоги мотивує тим, що 15 жовтня 2020 року, біля 09.00 години, він прямував по трасі м.Слов`янська на автомобілі АЗЛК 2140, д.н. НОМЕР_1 . Після зупинки патрульний поліції наполягав, що він ( ОСОБА_1 ) порушив правила ПДР. На його ( ОСОБА_1 ) твердження, що правила він не порушував, відповідачка не зреагувала та наказала надати документи. Після перевірки всіх документів та всіх формальностей проятгом 40 хв., він попрямував по справам. Вважає, що інспектор при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення; не ознайомлено його з правами ст.268 КУпАП, що є грубим порушенням та тільки даний факт вже може бути підставою для скасування постанови; в винесеній постанові не зазначено порядок її оскарження. Просить поновити пропущений з поважних причин строк для надання позову до суду; визнати дії відповідачки протиправними та скасувати постанову серії САМ №3289000 від 15.10.2020р про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Ухвалою суду від 02.11.2020 вказана позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 01.12.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2021 року ухвала Краматорського міського суду Донецької області про повернення позивачу позовної заяви скасовано, справу повернуто до суду для продовження розгляду. В своїй постанові апеляційний суд зазначив, що спеціальні строки для звернення до суду з даним позовом позивачем не пропущено.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 08 квітня 2021 року за позовом ОСОБА_1 відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження.

12 травня 2021 року від відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що під час несення служби в м.Слов`янськ, на автодорозі АН-20 1км 579м, 25.09.2020р екіпажом патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТгиСат LТІ 20/20 (серійний номер ТС001092) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу АЗЛК 2140, номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту більш як на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 74 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Після чого було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію". Вказує, що вона ( ОСОБА_2 ) підійшла до водія, яким виявився ОСОБА_1 , належним чином представилась, пояснила суть правопорушення, після цього попросила пред`явити документи, зазначені в п.2.1 ПДР України на підставі ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 «а» ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Зазначає, що водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та винесено постанову за ч.1 ст.122 КУпАП якою накладено стягнення на правопорушника в розмірі 255грн, відповідно до санкції статті вимірювання швидкості руху здійснювалося за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, серійний номер ТС001092, фото з даного приладу, на якому зафіксовано транспортний засіб, що перевищив встановлені ПДР. Вважає, що позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження.

Щодо правомірності притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності та правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15м до 1200м. З відстані у 350-450м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу, прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху, прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає ходи до зупинки порушника. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності формації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом ТruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі. Зазначає, що використання лазерного вимірювача швидкості ТruCam органами національної поліції України, а саме структурними підрозділами Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018р. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку торгівлі України 05.04.2012 №437 і становить 1 рік.

Вказує, що ОСОБА_1 було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст.268, 287-289, 307-309 КУпАП, ст.ст.55, 56, 63 Конституції України. Також позивач скористався наданими йому правами, що передбачені ст.268 КУпАП, а саме - ним було подано позов до Краматорського міського суду Донецької іасті про оскарження постанови, що чітко свідчить про те, що право на оскарження постанови також використано ним в повному обсязі. Разом з тим, розгляд справ вказаної категорії проводиться поліцейським у порядку скороченого провадження на місці вчинення правопорушення. За встановленими обставинами справи, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся на місці зупинки позивача із складенням постанови. Постанова винесена відповідно до вимог ст.283 КУпАП, а саме містить запис про технічний запис, яким здійснено відеозапис та серійний номер TruCam.

Стосовно тлумачення частини першої ст.276 КУпАП, вказує, що відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 №5-рп/2015 - «Положення ч.1 ст.276 КУпАП є передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення». Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 13.07.2001р 11-рп/2001 - «Адміністративно-територіальна одиниця - це компактна частина єдиної території України, що є просторовою основою для організації і діяльності ортанів державної влади та органів місцевого самоврядування».

Крім того зазначила, що ч.1 ст.222 КУпАП наділяє працівників органів Національної поліції повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і у сфері дорожнього руху, до яких відноситься ч.1 ст.122 КУпАП, згідно до якої «Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Крім того, ч.2 ст.258 КУпАП передбачає випадки, коли протокол не складається: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». Пункт 2 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 визначає, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122, виноситься поліцейськими на місці вчинення адміністративного правопорушення. Частина 5 ст.258 КУпАП передбачає, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Зазначає, що нею ( ОСОБА_2 ) було виконано вимоги ст.280 КУпАП, а саме, з`ясовано, що було умисно вчинене адміністративне правопорушення, за що правопорушник підлягає адміністративній відповідальності. Підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу - відсутні. Також, відповідно до п.5 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція), поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. З чого вбачається, що нею (Баклагіною Р.Г.), як поліцейським патрульної поліції, було враховано всі обставини, необхідні для розгляду справи, та абсолютно правомірно винесено постанову.

Щодо вимоги позивача визнати дії поліцейського протиправними, звертаю увагу суду на наступне. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.52 ЗУ «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль). Пункт 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Статтею 222 КУпАП встановлено, цо органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, частини перша, друга і третя ст.122, частина перша ст.123, ст.ст.124-1 - 126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу. Згідно ч.ч.2 - 4 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, повноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу. Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 №395, визначає процедуру оформлення поліцейськими іатрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції №1395). Згідно пункту 4 р.І Інструкції №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП. Відповідно до пункту 1 та 2 р.III Інструкції №1395 справа про адміністративне гравопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання гсоби, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації ранспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч.1 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення. Таким чином, дії поліцейського патрульної поліції щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі такого виявлення передбачені КУпП, ЗУ «Про Національну поліцію», Інструкцією №1395, що має наслідком прийняття відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому самі по собі дії щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправними. Просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення; постанову від 15.10.2020 серія САМ №3289000 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП залишити без змін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Соловйов В.Б. підтримали вимоги позову в повному обсязі, наполягали на його задоволенні та надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідачка ОСОБА_2 також просила суд розглянути справу у її відсутність.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає адміністративний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав:

Встановлено, що 15 жовтня 2020 року поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Баклагіною Р.Г., складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії САМ №3289000, згідно якої 25 вересня 2020 року о 09:09 годині, у м.Слов`янськ, Траса Н-20, 1км579м, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем АЗЛК 2140, д.н. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.12.4 ПДР України, рухався зі швідкістю 74км/год, чим перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населенному пункті на 24 км/год, порушивши п.12.4 ПДР.

Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості ТruСаm LTІ 20/20, серійний номер ТС001092.

Відповідно до вказаної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Пунктом 11 ч. 1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожньогоруху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно п.1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Отже, у населених пунктах організований інтенсивний дорожній рух, що вимагає підвищеної уваги до забезпечення безпеки на проїзній частині, тому в таких місцях на всіх ділянках доріг (крім житлових зон і територій підприємств) встановлено максимально допустиме обмеження швидкості руху в 50 км/год. Дане обмеження встановленої максимальної швидкості руху вводиться знаком 5.45 «Початок населеного пункту» і скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту».

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.213 КУпАП справа про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

З наведеного вбачається, що у випадку вчинення повнолітніми особами адміністративних правопорушень, передбачених ст.122 ч.1 КУпАП, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається та уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Відповідно до ст.283 КУпАП зозглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП вказано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, відповідачем надано фотознімок з лазерного вимірювача швидкості руху TRUCAM LTI 20/20 № ТС001092, на якому зафіксовано автомобіль марки АЗЛК 2140, д.н. НОМЕР_1 , а також вказано швидкість його руху 74 км/год, дату та час руху. Однак, на вказаному фотознімку не зафіксовано особу, яка перебуває за кермом даного автомобілю. Відеозапису з лазерного вимірювача швидкості руху TRUCAM LTI 20/20 № ТС001092 відповідачем не надано.

Згідно ПДР дорожній знак 5.45 позначає - «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знаки 5.45 і 5.46 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги. Отже, згідно ПДР знак 5.45 позначає не лише найменування населеного пункту, а й його початок. При цьому, місце встановлення такого знаку співпадає з фактичними межами забудови населеного пункту. Відтак, зона дії знаку 5.45. поширюється на ділянку автодороги від місця його установлення до знаку 5.46.

Поряд з цим, на фотознімку з лазерного вимірювача швидкості руху TRUCAM LTI 20/20 № ТС001092, наданого відповідачем, не зафіксований дорожній знак 5.45 або знак 5.46, тому неможливо встановити - чи рухався позивач у межах населеного пункту, чи ні.

Докази наявності знаку 5.45 необхідні для визначення законності накладення адміністративного стягнення ще й тому, що ПДР України також передбачений дорожній знак 5.47 - «Початок населеного пункту». Однак він містить і означає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Інших доказів, які б спростовували наведені позивачем твердження про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем суду не надано.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказаною статтею не передбачено право суду визнавати протиправними дії суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За встановлених обставин суд вважає необхідним скасувати постанову серії САМ №3289000 від 15 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, оскільки в ході розгляду справи правомірність постанови про притягнення позивача до адмінвідповідальності не доведена.

В інішій частині позову слід відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.2, 5, 6, 9, 79, 90, 241-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Баклагіної Римми Георгіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, третя особа: Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Постанову про адміністративне правопорушення серії САМ №3289000 від 15 жовтня 2020 року, винесену поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Баклагіною Риммою Георгіївною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді 255,00 грн штрафу - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

В інішій частині позову, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.М.Лутай