Справа № 640/10525/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 року м. Київ № 640/10525/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К. розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
до1) Київської обласної прокуратури 2) Другої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора
третя особаОфіс Генерального прокурора
провизнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі-позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської обласної прокуратури (далі-відповідач 1) та Другої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора (далі-відповідач 2/Друга кадрова комісія), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 08 грудня 2020 року, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Другої кадрової комісії №200 про неуспішне проходження начальником відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя та здоров`я особи управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Київської області №147 к від 17.04.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя та здоров`я особи управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області та органів прокуратури з 22.04.2020

- поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури з 23.04.2020;

- поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя та здоров`я особи управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Київської обласної прокуратури або на рівнозначну посаду в Київській обласній прокуратурі з 23.04.2020;

- стягнути з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 23.04.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №640/10525/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 17.06.2020 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Офіс Генерального прокурора (далі-третя особа, Офіс).

Ухвалою від 23.10.2020 суд замінив найменування відповідача - «Прокуратура Київської області» на «Київська обласна прокуратура».

Ухвалою від 25.01.2021 суд прийняв до розгляду заяву представника ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог.

На обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що наказ про звільнення з посади прокурора є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки у ньому відсутні правові підстави звільнення, адже передбачені пунктом 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» підстави для звільнення у вигляді реорганізації чи ліквідації Генеральної прокуратури України не відбулося, а мало місце лише її перейменування на Офіс Генерального прокурора. Процедура атестації має дискримінаційний характер і не враховує гарантії перебування прокурора на посаді. Крім того, позивач наголошував на технічні проблеми під час проходження тестування, що вплинуло на їх результат.

Відповідач (Київська обласна прокуратура) проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивача було звільнено саме на підставі Закону України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», який є спеціальним по відношенню до інших нормативно-правових актів, що регулюють питання трудових відносин працівників прокуратури. Оскільки позивач сам подав заяву про намір пройти атестацію, а проходження такої атестації прямо передбачено Законом, воно не може вважатися порушенням прав позивача. Крім того, за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону позивач не набрав достатньої кількості балів, у зв`язку із чим Другою кадровою комісією було прийнято відповідне рішення про неуспішне проходження прокурором вказаного етапу атестації та на підставі вказаного рішення прокурором Київської області прийнято наказ про звільненні позивача із займаної посади.

Третя особа (Офіс) у письмових поясненнях по суті позовних вимог зазначила, що позов є безпідставним та необґрунтованим, оскільки позивач не надав та позовна заява не містить будь-яких фактичних даних, які б вказували на очевидну протиправність оспорюваних позивачем норм Порядку №221 та їх дискримінаційний характер при правозастосуванні кадровими комісіями. Крім того, згідно з даними системи тестування та відомостей про його результати, тестування позивача та інших прокурорів було завершено, під час проведення тестування звернень до робочої групи та до членів комісії з приводу технічних проблем під час його проходження не було, відповідні акти не складались.

Позивачем подана відповідь на відзив Київської обласної прокуратури, у якій він повторно наголосив на порушенні оскаржуваним рішенням та наказом про звільнення його законних прав та інтересів та необхідності їх скасування у судовому порядку.

Також, позивачем подана відповідь на письмові пояснення Офісу, у якій зазначено, що пояснення подані неуповноваженою особою, а також наголошено на відсутності у спірному наказі правової визначеності підстав звільнення, а також на порушенні процедури проведення атестації.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 працював в органах прокуратури України на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя та здоров`я особи управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області та органів прокуратури.

08.10.2019 позивач, на підставі пункту 10 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», подав заяву про переведення на посаду в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

За результатами проходження атестації, зокрема тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки, позивачем отримано 63 бали з необхідних 93 прохідних.

У зв`язку з цим, Другою кадровою комісією, на підставі пунктів 13, 17 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», пункту 6 розділу І, пункту 5 розділу ІІ Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 03.10.2019 №221, прийнято рішення від 09.04.2020 №200 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора».

На підставі зазначеного вище рішення Другої кадрової комісії, прокурором Київської області прийнято наказ від 17.04.2020 №147к яким, відповідно до статті 11 Закону України «Про прокуратуру», пункту 2 частини другої статті 41 Закону України «Про прокуратуру», пункту 3, підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя та здоров`я особи управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 22.04.2020.

Вважаючи рішення Другої кадрової комісії від 09 квітня 2020 року №200 та наказ прокурора Київської області від 17 квітня 2020 року №147к протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Як встановлено судом, позивачем подано заяву про переведення на посаду в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

За результатами проходження атестації, зокрема тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки, позивачем отримано 63 бали з необхідних 93 прохідних, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту.

У зв`язку з цим Другою кадровою комісією, на підставі пунктів 13, 17 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», пункту 6 розділу І, пункту 5 розділу ІІ Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 03.10.2019 №221, прийнято рішення від 09.04.2020 №200 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора».

Відповідно до пунктів 12, 13 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» предметом атестації є оцінка: професійної компетентності прокурора; професійної етики та доброчесності прокурора.

Атестація прокурорів включає такі етапи:

1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди;

2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор.

Наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі по тексту - Порядок №221).

Відповідно до пунктів 1-6 розділу І Порядку №221 атестація прокурорів - це встановлена розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Атестація прокурорів Генеральної прокуратури України проводиться відповідними кадровими комісіями.

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями прозоро та публічно у присутності прокурора, який проходить атестацію.

Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Атестація включає такі етапи: 1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; 3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

За результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: 1) рішення про успішне проходження прокурором атестації; 2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації (пункт 8 розділу І Порядку №221).

Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації.

Наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 №233 затверджено Порядок роботи кадрових комісій (далі - Порядок №233).

Пунктом 12 Порядку №233 передбачено, що рішення комісії, крім зазначених в абзаці другому цього пункту, в тому числі процедурні, обговорюється її членами і ухвалюються шляхом відкритого голосування більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Член комісії вправі голосувати «за» чи «проти» рішення комісії. У разі рівного розподілу голосів, приймається рішення, за яке проголосував голова комісії.

Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора ОСОБА_1 набрав 63 бали, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.03.2020 позивач проходив анонімне тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

03.03.2020 та 06.03.2020 позивач звертався до Голови Другої кадрової комісії із заявами, у яких зазначив, про необхідність перегляду результатів його тестування, у зв`язку із наявністю неоднозначних (некоректних) запитань у тестуванні.

За результатами розгляду заяв ОСОБА_1 . Другою кадровою комісією було прийнято рішення про відмову у перегляді результатів тестування, що зафіксовано у протоколі засідання Другої кадрової комісії від 09.04.2020 №5. Вказане рішення мотивоване тим, що згідно з даними системи тестування та відомостей про результати тестування з боку заявника було завершено, під час проведення тестування звернень до робочої групи та до членів комісії не було, відповідні акти не складались.

Відповідно до пункту 1 Порядку №233 порядок роботи кадрових комісій (далі - комісія), що здійснюють свої повноваження на підставі пункту 11, підпункту 7 пункту 22 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», Закону України «Про прокуратуру», визначається цим Порядком та іншими нормативними актами.

Комісії забезпечують: проведення атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів та слідчих Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур; здійснення добору на посади прокурорів; розгляд дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

За правилами пункту 12 Порядку №233 рішення комісії, крім зазначених в абзаці другому цього пункту, в тому числі процедурні, обговорюється її членами і ухвалюються шляхом відкритого голосування більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Член комісії вправі голосувати «за» чи «проти» рішення комісії. У разі рівного розподілу голосів, приймається рішення, за яке проголосував голова комісії.

Рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

Рішення і протоколи комісії підписуються всіма присутніми членами комісії. У разі відмови члена комісії підписати рішення або протокол, у такому рішенні або протоколі робиться відповідна відмітка (пункт 13 Порядку №233).

Судом встановлено, що наказом Генерального прокурора від 07.02.2020 №78 утворено Другу кадрову комісію з атестації прокурорів регіональних прокуратур, а наказом Генерального прокурора від 07.02.2020 №80 утворено робочу групу другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур. Відповідачем затверджено графік складання іспиту та завчасно повідомлено прокурорів про дату, час та місце проведення тестування.

21.02.2020 Генеральним прокурором погоджено зразок тестових питань та правила складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки під час атестації прокурорів регіональних прокуратур (https://www.gp.gov.ua/userfiles/Pravila_zrazok_test_pitan.pdf).

Зі змісту указаних Правил вбачається, що тестування побудовано на завданнях різного типу, рівня складності та оснащене адаптивним механізмом вибору системою запитань. Усього іспит складається з 60 питань (кожен блок включає 30 питань), що обираються системою респондентові у довільному порядку за допомогою адаптивного механізму.

Хоча в кожному з блоків по 30 завдань, необхідно зосередитись на правильності відповідей, а не на тому, аби пройти їх усі. На блоки вербальний інтелект виділено 8 хвилин та на абстрактно-логічний - 20 хвилин.

Із спливом часу кожен блок тесту автоматично завершується, система блокується для подальшого надання відповідей і проводиться автоматичний підрахунок результатів.

Адаптивний механізм передбачає вибір системою кожного наступного питання з урахуванням індексу складності попереднього. Таким чином, при наданні правильної відповіді на запитання наступне буде запропоноване із підвищеним рівнем складності. Це забезпечує більш точне вимірювання здібностей кожного респондента.

Разом з тим, з аналізу наведених вище норм вбачається, що ні вказаними Правилами, ні Порядком №221 не передбачено складання відповідних актів під час виконання іспиту, на які посилався відповідач у своєму протоколі від 09.04.2020 №5, не визначено їх форму та не встановлено порядку перевірки інформації, яка в них відображена.

З огляду на наведене, Друга кадрова комісія приймаючи спірне рішення та перевіряючи аргументи заяв позивача від 03.03.2020 та 06.03.2020, не вжила жодних заходів щодо перевірки обставин, викладених у них, обмежившись лише посиланням на відсутність існування акту, складання якого не передбачено ні Порядком №221, ні Правилами.

Аналогічна правова позицію висловлена Верховним Судом у постанові від 03.06.2021 у справі 640/9398/19.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про протиправність рішення Другої кадрової комісії «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора» від 09.04.2020 №200 та наявність підстав для його скасування у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При цьому закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а тому, встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі. Таким чином, позивач підлягає поновленню саме на тій посаді, з якої його було звільнено.

Таку правову позицію сформовано в постановах Верховного Суду від 26.05.2021 у справі №260/261/20, від 22.07.2021 у справі №826/18679/15.

Як встановлено судом, позивач до звільнення обіймав посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя та здоров`я особи управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області та органів прокуратури.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя та здоров`я особи управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області та органів прокуратури з 23.04.2020.

Поряд із цим, позовні вимоги в частині поновлення позивача на рівнозначній посаді в Київській обласній прокуратурі не підлягають задоволенню, оскільки не відповідають вимогам чинного законодавства та висновкам Верховного Суду, які, згідно з приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд повинен враховувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі-Порядок).

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункт 8 Порядку).

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Відповідно до абзацу третього пункту 8 Порядку середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.01.2014 №21-395а13.

Суд встановив, що позивача звільнено 22.04.2020, відповідно, сума виплат за два календарні місяці роботи, для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинна обчислюватись виходячи з виплат за лютий та березень 2020 року.

Так, відповідно до довідки від 03.06.2020 року №21ф-300, виданої прокуратурою Київської області, заробітна плата позивача за лютий 2020 року складає 29 192,36 грн., за березень 2020 року - 14 546,98 грн.; середньоденна заробітна плата складає 1 173,67 грн.

Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника, в цьому випадку з 23.04.2020 по 12.10.2021, що становить 371 день.

За таких підстав на користь ОСОБА_1 належить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 435431,57 грн. (1 173,67 грн. х 371 днів).

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, на виконання вимог статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 24 060,24 грн. та поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Щодо клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частинами першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.03.2019 у справі №826/863/18.

На підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 28.04.2020 №50/4-20а, укладеного між адвокатом Іваніним В.В. та ОСОБА_1.

Згідно з пунктом 3.1 вказаного договору клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі, що вказаний в додатковій угоді до цього договору, на умовах, визначених у відповідній додатковій угоді до цього договору. Розмір гонорару обумовлюється між адвокатом і клієнтом стосовно кожного конкретного виду правової допомоги, що надається за цим договором.

Разом з тим, в ході розгляду справи, позивачем не долучено до матеріалів справи додаткової угоди до цього договору, розрахунку витрат або платіжного документа, що підтверджує оплату понесених ним витрат на правову допомогу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що витрати на правову допомогу, з урахуванням відсутності відповідних доказів, є недоведеними, а тому не відповідають вимогам приписів статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підсумовуючи викладене з урахуванням вимог чинного законодавства та висновків Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про те, що витрати позивача у відповідності до наданих доказів та матеріалів справи є непідтвердженими, а тому не підлягають стягненню у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень, що виступали відповідачами у даній справі.

Поряд із цим, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Другої кадрової комісії.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72 - 77, 241 - 246, 255, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Другої кадрової комісії від 09.04.2020 №200 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора», прийнятого відносно ОСОБА_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Київської області від 17.04.2020 №147к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя та здоров`я особи управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області та органів прокуратури з 22.04.2020.

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя та здоров`я особи управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області та органів прокуратури з 23.04.2020.

5. Стягнути з Київської обласної прокуратури (01601, м. Київ, бул. Лесі Українки, 27/2, ) користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 435431,57 грн. (чотириста тридцять пять тисяч чотириста тридцять одну грн. 57 копійок).

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Другої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

7. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

8. Звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя та здоров`я особи управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області та органів прокуратури з 23.04.2020.

9. Звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Київської обласної прокуратури користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 24 060,24 грн. (двадцять чотири тисячі шістдесят гривень 24 копійки).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя С.К. Каракашьян