Справа № 280/4745/21
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року (об 11 год. 45 хв.)Справа № 280/4745/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.

за участю секретаря Прус Я.І.

представника позивача Смірнової І.Г.,

представника відповідача Лисенко С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Український графіт»

до Дніпровської митниці Держмитслужби

про визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Український графіт» (далі ПрАТ «Укрграфіт», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної митниці Держмитслужби (далі митниця, відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 10.03.2021 №UA110230/2021/000063/2, від 11.03.2021 №UA110230/2021/000064/2;

визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оформлені картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2021/00159, № UA110230/2021/00160.

На обґрунтування позовних вимог в позовній заяві наголошує, що при здійснення митного оформлення товару ПрАТ «Укрграфіт» надано митниці всі документи, шо мають бути подані згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України з урахуванням умов поставки та оплати, визначених контрактом. Вказує, що в наданих позивачем документах відсутні розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознаки підробки та наявні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, яка підлягає сплаті за товар, про що прямо свідчать самі повідомлення митниці декларанту з вимогою надати додаткові документи, які не містять жодного посилання на визначені ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України виключні підстави для вимоги про надання додаткових документів. Звертаємо увагу суду, що у наведених випадках митного оформлення товару у відповідача не виникло жодних зауважень щодо основного пакету поданих позивачем документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, визначених ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, якими в даному випадку є зовнішньоекономічний договір (контракт), додаток до контракту (п. 2 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України); рахунки-фактури (інвойси) (п. 2 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України). Додаткових витрат, пов`язаних з імпортованим товаром. ПрАТ «Укрграфіт» не понесено, отже подані документи є достатніми для підтвердження митної вартості товару відповідно до обраного методу її визначення - за ціною договору (контракту). Також акцентує увагу суду, що відповідність вартості товару цінам і умовам світового ринку (тобто ціна імпорту не була занижена) підтверджується висновком Державного підприємства «Держзовнішінформ» №25/2 віл 20.01.2021, відповідно до якого аналіз наявної інформації про технологію отримання коксу смоляного компанією VKG OIL AS, аналіз документів, що стосуються умов поставки товару, від`ємної динаміки цін на світовому ринку та інших чинників, враховуючи умови доставки, умови оплати, якісні характеристики коксу смоляного тощо, свідчить, що контрактний рівень цін в розмірі 180 євро/мт (з вмістом вологи 3 %) па умовах поставки DАР ст.Соловечно-експ. кордон України (ІНКОТЕРМС 2010) навалом коксу смоляного (ЕЕ 10528765 ТS 8:2017) в рамках поставки згідно зі Специфікацією №2 Додатку №2 від 30.12.2020 до Контракту № OIL.01-06.1/267/804/23-16/20215014/34 від 30.09.2020 є прийнятним при постачанні у І кварталі 2021 року, відповідає ціновій політиці виробника та загальній кон`юнктурі ринку.

Ухвалою судді від 14.06.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначене підготовче засідання на 13 липня 2021 року. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 07 липня 2021 року на адресу суду надав відзив (вх. №38289), у якому посилається на норми Митного кодексу України та вказує, що відповідно до норм ст. 53, п. 2 ч. 5 ст. 54 Кодексу чітко визначено перелік документів (достовірні та точні), що підтверджують заявлену митну вартість товарів, в тому числі і додаткові документи, які митниця ДФС може витребувати, а декларант зобов`язаний ці документи надати, що і було зроблено під час здійснення митного контролю та митного оформлення. При цьому, стверджує, що у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Враховуючи зазначене, у митниці є сумніви, що заявлена митна вартість товарів ґрунтується на «дійсній вартості» та, відповідно, що надані до митного оформлення документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Таким чином, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості. Зауважує, що митницею було запропоновано декларанту надати додаткові документи відповідно до ч. 3 та ч. 6 ст. 53 Кодексу, однак декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість та надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів. При цьому, надання неналежних документів, на думку відповідача, не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів. Так, під час митного оформлення імпортованого товару, позивач так і не спростував (належними документами) зазначене митницею в повідомленні декларанту про встановлене (вказане вище), що ставить під сумнів числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Враховуючи вищевикладене, вказує, що до закінчення митного оформлення, документи в повному обсязі відповідно до норм ст. 53 Митного кодексу України, що підтверджують митну вартість товарів, декларантом не надано. Митна вартість може бути визнана за умови надання документів до митного оформлення в повному обсязі, у зв`язку із чим просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

13 липня 2021 року представником відповідача надана відповідь на відзив (вх. №39288), у якій додатково щодо висновку відповідача про наявність «розбіжностей» в поданих до митного оформлення документах а саме, не надання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару насамперед, зауважує, що згідно приписів ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару мають бути подані декларантом виключно у разі, якщо рахунок сплачено. Тобто, не надання декларантом митному органу банківського документу, що стосується поставленого товару, якщо рахунок станом на дату подачі митної декларації імпортером не оплачений, в тому числі, у разі настання строку його оплати, не суперечить приписам ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Пояснює, що відповідно до п. 5.1 контракту від 30.09.2020 № OIL.01-06.1/267/804/23-16/20215014/34 оплата здійснюється протягом 20 календарних днів від дати відвантаження, а тому станом на 09.03.2021 та 10.03.2021 (дата подачі митних декларацій та документів до митного оформлення) вартість поставленої партії товару ПрАТ «Укрграфіт» ще не було оплачено, отже банківські платіжні документи до митного органу позивачем не могли бути подані, оскільки на момент декларування товару їх не існувало, про що відповідачу надавались відповідні пояснення декларанта, подані разом із додатковими документами. Стосовно висновку відповідача про наявність «розбіжностей» в поданих до митного оформлення документах в зв`язку із не наданням до митного оформлення документів, що підтверджують транспортну складову митної вартості товару зазначає, що в даному випадку питання уплати провізних платежів до місця ввезення товару на митну території України на користь залізниць інших країн, з`ясування осіб, якими вона здійснювалась та наявних між ними договірних відносин, жодним чином не стосується митної вартості товару, не може бути предметом дослідження при здійсненні митного контролю та перевірки правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки ці витрати включені у вартість товару. Враховуючи викладене, просить позовні вимоги ПрАТ «Укрграфіт» задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 13.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження та відкладене підготовче засідання по справі на 07 вересня 2021 року.

Представником відповідача через канцелярію суду долучено до матеріалів справи заперечення (вх. №40549 від 19.07.2021) на відповідь на відзив, за змістом яких звертає увагу, що суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів. Саме декларант зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних та подавати документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення одночасно з митною декларацією. Вказує, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару в усіх оскаржуваних випадках, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості встановлено розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, про що митницею зазначалось в електронних повідомленнях та в гр. 33 оскаржуваних Рішень про коригування митної вартості. Серед вказаного, митницею зазначалось про відсутність платіжних документів або про встановлені розбіжності в умовах оплати за товар. Митницею, серед іншого, зазначалось, про те що, у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ. При цьому, у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Враховуючи зазначене, вказує, що у митниці є сумніви, що заявлена митна вартість товарів ґрунтується на «дійсній вартості» та, відповідно, що надані до митного оформлення документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час митного оформлення імпортованого товару, позивач так і не спростував (належними документами) зазначене митницею в повідомленні декларанту про встановлене, що ставить під сумнів числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. З урахуванням викладеного, просить відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Ухвалою суду від 07.09.2021 вирішено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 05 жовтня 2021 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив. Просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, надавши пояснення, аналогічні викладеним у відзиві, долученому до матеріалів справи. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі статті 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «Укрграфіт» () зареєстровано юридичною особою 27.09.1994 та 23.07.2004 відомості про підприємство включені до Єдиного державного реєстру (номер запису: 0000007). Видами діяльності підприємства є 27.90 Виробництво іншого електричного устатковання (основний); 23.20 Виробництво вогнетривких виробів; 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н. в. і. у.; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; 52.10 Складське господарство; 56.29 Постачання інших готових страв; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Щодо підстав винесення митницею рішення про коригування митної вартості від 10.03.2021 №UA110230/2021/000063/2 судом встановлено наступне.

На підставі та умовах укладеного ПрАТ «Укрграфіт» (Покупець) з VKG OIL AS (Естонія) контракту № OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020, продавцем було поставлено позивачу партію обумовленого Додатком № 2 (Специфікацією № 2) товару «Кокс смоляний. Якість за EE 10528765 TS 8:2017» в кількості 292950 кг (з вологою 3%) на умовах DAP - границя України (станція Соловечно-екс. Південно-Західної залізниці) згідно з Інкотермс-2010.

Для проведення митного оформлення поставленого за зазначеним контрактом товару 09.03.2021 ПрАТ «Укрграфіт» подано до підрозділу митного органу м/п «Запоріжжя» митну декларацію (далі - МД) № UA110230/2021/004432. Декларантом заявлена митна вартість товару у розмірі 1744077,83 грн. або 52731,00 євро. Митна вартість товару була визначена позивачем виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом, що передбачений ст. 58 Митного кодексу України.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано копії наступних документів, зазначених в гр. 44 МД: сертифікати якості товару № 56, № 57, №58, №59, №60, №63 (0003); рахунки (invoice) №21-12000241 від 19.02.2021; №21-12000264 від 25.02.2021 (0380); залізничні накладні від 22.02.2021 №С0300383, №С0300385, №С0300387, №С0300390, №С0300733 від 26.02.2021 (0722); контракт №OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020 (4100); додаток №2 (Специфікація №2) від 30.12.2020 до контракту (4103); довідка про відсутність передоплати від 09.03.2021 №34/1240 (9000): постанова Третього апеляційного адміністративного суду по справі №280/3176/20 від 02.02.2021 (9504); Рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/3852/20 від 29.09.2020, по справі №280/4927/20 від 04.12.2020, по справі №280/5540/20 від 28.10.2020, по справі №280/5988/20 від 25.11.2020, по справі №280/7310/20 від 30.12.2020 (9504).

У той самий день митним органом було направлено позивачу Повідомлення, в якому зазначено про необхідність надання митниці (за наявності) додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, оскільки встановлені розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості:

1. В гр. 23 «Уплата провізних платежів» залізничних накладних №С0300383, №С0300385, №С0300386, №С0300387, №С0300390 від 22.02.2021, №СО300733 від 26.02.2021 зазначено: ЭВР-ВКГ Логистика ООО Договор 4V/286/18, ЛДЗ-ЗАО ТЭФ Вилтеда код 290, БЧ-Вилтеда код 2003525/1020400, УЗ-ЧАО УКРГРАФИГ код 8213824, що не дає змоги зрозуміти кіш здійснювалась оплата за перевезення. Договірні відносини між зазначеними підприємствами митному органу не відомі.

2. Згідно з п. 5.1 контракту № OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020 передбачена оплата за товар протягом 20 календарних днів від дати відвантаження. Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Платіжне доручення щодо оплати товару до митного оформлення не надано.

У зв`язку із наявними розбіжностями у позивача витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також повідомлено, що згідно з ч. 6 ст. 53 Кодексу декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

09.03.2021 ПрАТ «Укрграфіт» для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення були надані митному органу наступні додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації - прибуткові ордери №210089п0 №210090п, Виписка з бухгалтерської документації ПрАТ «Укрграфіт» (відомість руху ТМЦ за 03.03.2021 (вих. №10/1265 від 09.03.2021); висновок ДІЇ «Держзовнішінформ» №25/2 від 20.01.2021; про вартісні характеристики товару; копія митних декларацій країни експорту №21ЕЕ5130НЕ70737749 від 25.02.2021, №21ЕЕ5130ЕЕ70670354 від 19.02.2021; лист VKG OIL AS б/н від 20.01.2021 про відсутність каталогів, прейскурантів (прайс- листів) на даний вид продукції; лист VKG OIL AS б/н від 20.01.2021 щодо цінової політики виробника на 1 квартал 2021 року; лист ДП «Держзовнішінформ» №25/194-Л від 30.01.2020 з роз`ясненнями щодо правових підстав діяльності та статусу експертних висновків ДП «Держзовніш- інформ»; лист ПрАТ «Укрграфіт» № 34/1851 від 27.05.2020: лист VKG OIL AS на запит ПрАТ «Укрграфіт» №34/1851 від 27.05.2020 б/н: лист ПрАТ «Укрграфіт» № 15/2961 від 26.10.2020р. щодо сировини: Технологічна схема виробництва вуглеграфітової продукції б/н від 01.03.2019р.; ПТИ-2.05-19 від 01.03.2019 «Комплект документів на передільну технологічну інструкцію виготовлення пресованих заготовок для графітованої продукції у цеху № 2 ПрАТ «Укрграфіт».

Однак, відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів від 10.03.2021 №UA110230/2021/000063/2, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена відповідачем із застосуванням методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів згідно з наявної у митного органу інформації (метод 3) та становить 0,2689 євро за одиницю, а загальна вартість партії товару 86420,25 євро.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що під час розгляду додатково наданих документів було встановлено наступні зауваження: 1. Прибуткові ордери є внутрішніми документами, відповідно Типової форми № М-4, затвердженої наказом Мінстату України від 21.06.1996 № 193 та відображають оприбуткування товару на склад та не є документами наданими експортером, не є випискою з бухгалтерської документації. 2. Лист VKG OIL про відсутність каталогів від 20.01.2021 б/н не містить жодної цінової інформації, тому не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості товару. 3. Лист VKG OIL щодо цінової політики на 2021 р. від 20.01.2021 містить лише інформацію, що контрактний рівень цін виробника товару відповідає ціновій політиці виробника. 4. Висновок не містить інформації щодо динаміки чи рівня цін на подібні чи ідентичні товари інших виробників та у ньому відсутня Інформація щодо цін світового ринку на задекларований товар «кокс смоляний». 5. Лист про статус ДЗІ від 30.01.2020 №25/194-Л стосується лише опису повноважень державного підприємства «Держзовнішінформ». Додатково повідомлено, що декларант від надання додаткових документів, визначених ч.3 ст.53 Митного кодексу України відмовився (за їх відсутністю). Враховуючи вимоги ст. 59 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо подібних товарів (в розрахунку 292 євро/т за МД UA№110230/2021/003064 від 18.02.2021).

В зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом було видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2021/00159.

З метою випущення товару у вільний обіг ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митного органу нову МД від 10.03.2021 № UA110230/2021/004620 та сплачено на 222174,54 грн. більше митних платежів (різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею), шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Протягом терміну, визначеного ч. 8 ст. 55 Кодексу, позивачем подана заява про повернення (вивільнення) фінансової гарантії від 26.03.2021 № 16/1566, до якої для підтвердження митної вартості товару ПрАТ «Укрграфіт» надано платіжне доручення в іноземній валюті від 12.03.2021 № 45, проте отримано відмову митниці від 02.04.2021 №7.5-08-02-1/15/13/3462.

Стосовно підстав винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості від 11.03.2021 №UA110230/2021/000064/2 судом встановлено наступне.

На підставі та умовах укладеного ПрАТ «Укрграфіт» (Покупець) з VKG OIL AS (Естонія) контракту № OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020, продавцем було поставлено позивачу партію обумовленого Додатком № 2 (Специфікацією № 2) товару «Кокс смоляний. Якість за EE 10528765 TS 8:2017» в кількості 57820 кг, вага з вологою 3% (суха вага) 62850 кг на умовах DAP - границя України (станція Соловечно-екс Південно-Західної залізниці) згідно з Інкотермс-2010.

Для проведення митного оформлення поставленого за зазначеним контрактом товару 10.03.2021 ПрАТ «Укрграфіт» подано до підрозділу митного органу м/п «Запоріжжя» МД №UА110230/2021/004527. Декларантом заявлена митна вартість товару у розмірі 343181,24 грн. або 10407,60 євро. Митна вартість товару була визначена позивачем виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом, що передбачений ст. 58 Митного кодексу України.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано копії наступних документів, зазначених в гр. 44 МД: сертифікат якості товару № 55 (0003); рахунок (invoice) №21-12000228 від 17.02.2021 (0380); залізнична накладна №СО300261 від 18.02.2021 (0722); контракт №OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020 (4100); додаток №2 (Специфікація №2) від 30.12.2020 до контракту (4103); довідка про відсутність передоплати від 10.03.2021 №34/1271 (9000); постанова Третього апеляційного адміністративного суду по справі №280/3176/20 від 02.02.2021 (9504); Рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/3852/20 від 29.09.2020, по справі №280/4927/20 від 04.12.2020, по справі №280/5540/20 від 28.10.2020, по справі №280/5988/20 від 25.11.2020, по справі №280/7310/20 від 30.12.2020 (9504).

У той самий день митним органом було направлено позивачу Повідомлення, в якому зазначено про необхідність надання митниці (за наявності) додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, оскільки встановлені розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості:

1. 1. В| грі. 23 «Сплата провізних платежів» залізничних накладних від 18.02.2021 №С0300261 зазначено: ЭВР-ВКГ Логистика ООО Договор 4У/286/18 код 3876, ЛДЗ-ЗАО ТЭФ Вилтеда код 290, БЧ-Вилетда код 2003525/1020400, УЗ-ЧАО УКРГРАФИТ код 8213824, що не дає змоги зрозуміти ким здійснювалась оплата за перевезення. Договірні відносини між зазначеними підприємствами митному органу не відомі.

2. Згідно п. 5.1 контракту від 30.09.2020 № OIL.01-06.1 /267/804/23-16/2021501/34 передбачена оплата за товар протягом 20 календарних днів від дати відвантаження. Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень ч. 2 ст. 53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Крім цього, відповідно до інвойсів від 17.02.2021 № 21-12000228 оплата здійснюється протягом 20 днів від дати інвойсу. Платіжні документи до митного оформлення не надавались.

У зв`язку із наявними розбіжностями у позивача витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також повідомлено, що згідно з ч. 6 ст. 53 Кодексу декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

10.03.2021 митниці були надані декларантом позивача пояснення щодо зазначених в повідомленні зауважень митниці та наступні додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації - прибутковий ордер №210081п, Виписка з бухгалтерської документації ПрАТ «Укрграфіт» (відомість руху ТМЦ за 28.02.2021 (вих. №10/1282 від 10.03.2021), висновок ДП «Держзовнішінформ» №25/2 від 20.01.2021 про вартісні характеристики товару; копія митної декларації країни експорту №21ЕЕ5130ЕЕ70628022 від 17.02.2021; лист VKG OIL AS б/н від 20.01.2021 про відсутність каталогів, прейскурантів (прайс-листів) на даний вид продукції; лист VKG OIL AS б/н від 20.01.2021 щодо цінової політики виробника на 1 квартал 2021 року; лист ДП «Держзовнішінформ» №25/194-Л від 30.01.2020 з роз`ясненнями щодо правових підстав діяльності та статусу експертних висновків ДП «Держзовнішінформ»; лист ПрАТ «Укрграфіт» № 34/1851 від 27.05.2020: лист VKG OIL AS на запит ПрАТ «Укрграфіт» №34/1851 від 27.05.2021; лист ПрАТ «Укрірафіт» №15/2961 від 26.10.2020р. щодо сировини; Технологічна схема виробництва вуглеграфітової продукції б/ н від 01.03.2019; ПТИ-2.05-19 від 01.03.2019 «Комплект документів на передільну технологічну інструкцію виготовлення пресованих заготовок для графітованої продукції у цеху № 2 ПрАТ «Укрграфіт».

Однак, відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів від 10.03.2021 №UA110230/2021/000063/2, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена відповідачем із застосуванням методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів згідно з наявної у митного органу інформації (метод 3) та становить 0,2689 євро за одиницю, а загальна вартість партії товару 86420,25 євро.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що під час розгляду додатково наданих документів було встановлено наступні зауваження: 1. Прибуткові ордери є внутрішніми документами, відповідно Типової форми № М-4, затвердженої наказом Мінстату України від 21.06.1996 № 193 та відображають оприбуткування товару на склад та не є документами наданими експортером, не є випискою з бухгалтерської документації. 2. Відомість руху ТМЦ від 10.03.2021 № 10/1282 не є документом наданими експортером, не є випискою з бухгалтерської документації, як того вимагає ч. З ст. 53 Митного кодексу України. 3. Лист VKG OIL про відсутність каталогів від 20.01.2021 б/н не містить жодної цінової інформації, тому не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості товару. 4. Лист VKG OIL щодо цінової політики на 2021 рік від 20.01.2021 містить лише інформацію, що контрактний рівень цін виробника товару відповідає ціновій політиці виробника. 5. Висновок не містить інформації щодо динаміки чи рівня цін на подібні чи ідентичні товари інших виробників та у ньому відсутня інформація щодо цін світового ринку на задекларований товар «кокс смоляний». 6. Лист про статус ДЗІ від 30.01.2020 №25/194-Л стосується лише опису повноважень державного підприємства «Держзовнішінформ». Додатково повідомлено, що декларант від надання додаткових документів, визначених ч.3 ст.53 Митного кодексу України відмовився (за їх відсутністю). Враховуючи вимоги ст. 59 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо подібних товарів (в розрахунку 292 євро/т за МД UA№110230/2021/004530 від 10.03.2021).

В зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом було видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2021/00160.

З метою випущення товару у вільний обіг ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митного органу нову МД від 10.03.2021 № UA110230/2021/004641 та сплачено на 43794,55 грн. більше митних платежів (різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею), шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Протягом терміну, визначеного ч. 8 ст. 55 Кодексу, позивачем подана заява про повернення (вивільнення) фінансової гарантії від 26.03.2021 № 16/1564, до якої для підтвердження митної вартості товару ПрАТ «Укрграфіт» надано платіжне доручення в іноземній валюті від 16.03.2021 № 46, проте отримано відмову митниці від 02.04.2021 №7.5-08-02-1/15/13/3462.

Вважаючи прийняті відповідачем рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом про їх скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01 червня 2012 року.

Відповідно до частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (частина 1 статті 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частини 2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із частиною 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України вбачається, що цим Кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідності до частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7статті 54 Митного кодексу України).

Статтею 55 Митного кодексу встановлено порядок коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Згідно з частиною 12 статті 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Таким чином, аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі №820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Судом встановлено, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані всі документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог статті 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Однак, суд не приймає посилання відповідача про наявність розбіжностей в поданих до митного оформлення документах, а саме відповідно до п.5.1 контракту від 30.09.2020 №.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 оплата здійснюється протягом 20 календарних днів з дати рахунка. Відповідно до положень ч. 2 ст.53 Митного кодексу України якщо рахунок сплачено, надаються банківські платіжні документи з огляду на наступне.

Так, згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є зокрема: 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

При цьому, приписами Митного кодексу України не встановлено обов`язок декларанта в будь-якому разі подати митниці банківські платіжні документи щодо оплати оцінюваного товару, навіть якщо на час митного оформлення товару настав строк оплати згідно з умовами контракту.

Пунктом 4 частини 2 статті 53 Кодексу чітко визначено, що банківські платіжні документи мають бути подані декларантом митниці виключно у разі, якщо рахунок сплачено.

Разом із митними деклараціями ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митного органу рахунки (інвойси), контракт та Додаток (Специфікацію) до контракту, якими визначено вартість товару.

Рахунки (інвойси), подані ПрАТ «Укрграфіт» разом із митною декларацією, містять всі необхідні реквізити згідно з призначення цього документу, всі дані щодо товару та його ціни, всі відомості, які підтверджують числові значення митної вартості товару, необхідні для визначення його вартості та здійснення розрахунків.

Банківські платіжні документи до митного органу не могли бути подані, оскільки на момент декларування товару рахунки, відповідно до умов контракту, не було оплачено позивачем.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 у справі №804/4680/16.

До того ж, судом враховано, що протягом терміну, визначеного частиною 8 статті 55 Митного кодексу України, позивачем подавались заява про повернення (вивільнення) фінансової гарантії, до яких для підтвердження митної вартості товару ПрАТ «Укрграфіт» долучені платіжні доручення в іноземній валюті, однак відповідачем самостійно у добровільному порядку оскарженні рішення про коригування митної вартості скасовані не були, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутись до суду.

Слід зауважити, що митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару, оскільки такі розбіжності стосується виключно порядку виконання умов контракту.

Крім того, на думку суду, всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митниця не зазначила, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Щодо висновку відповідача про наявність «розбіжностей» в поданих до митного оформлення документах в зв`язку із не наданням до митного оформлення документів, що підтверджують транспортну складову митної вартості товару, визначену частиною 10 статті 58 Митного кодексу України, слід зазначити, що такий висновок зроблений всупереч передбаченим контрактом умовам поставки товару.

Згідно з пунктом 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

В свою чергу, пунктом 3 частини 11 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Таким чином, визначена пунктом 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України транспортна складова митної вартості (витрати на транспортування товару) додається до ціни товару виключно у разі одночасного дотримання двох умов:

- якщо ці витрати пов`язані із транспортуванням оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України (до кордону України);

- якщо ці витрати не включалися до ціни товару, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Так, пунктом 4.1 контракту № OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020, укладеного між ПрАТ «Укрграфіт» та продавцем товару - VKG OIL AS (Естонія), та Специфікації № 2 від 30.12.2020 до контракту встановлено, що ціна за товар визначена на умовах поставки DAP - границя України (станція Соловечно-екс, Південно-Західної залізниці), згідно з Інкотермс 2010.

Базис поставки DAP в редакції Інкотермс 2010 передбачає покладення на продавця товару витрат, пов`язаних із доставкою товару до місця призначення.

Тобто, згідно з умовами контракту перевезення поставленого за контрактом товару до границі України (станція Соловечно-екс, Південно-Західної залізниці) здійснювалось за рахунок продавця товару (VKG OIL AS) і ці витрати включені у вартість товару. Як прямо вказано в графі 23 залізничних накладних ПрАТ «Укрграфіт» здійснюється оплата за перевезення виключно по території України на користь Укрзалізниці ("УЗ").

Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України обов`язок подавати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, виникає у декларанта виключно у разі, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

Враховуючи зазначене, в даному випадку питання сплати провізних платежів до місця ввезення товару на митну території України на користь залізниць інших країн, з`ясування осіб, якими вона здійснювалась та наявних між ними договірних відносин, жодним чином не стосується митної вартості товару, не може бути предметом дослідження при здійсненні митного контролю та перевірки правильності визначення декларантом митної вартості товару.

Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийняті рішення про визначення митної вартості задекларованого позивачем товару з застосуванням методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (методу 2в), оскільки відповідачем, всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару, які, що було встановлено судом під час розгляду даної справи під час вивчення письмових доказів, підтверджують митну вартість товарів та відповідають характеру угоди, тоді як позивачем у справі, як декларантом, під час митного оформлення спірних партій товару було надано митниці усі документи на підтвердження заявлено ним митної вартості товару за ціною договору за яким вони імпортуються, які дозволяли визначити усі складові частини митної вартості цього товару.

Суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Щодо посилань відповідача та те, що враховуючи вимоги частини 2 статті 60 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей подібного товару, то суд ставиться до цього критично на підставові наступного.

За приписами статті 60 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини 10 статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року №689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Вищевказані сумніви митного органу судом відхиляються, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

Натомість, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення саме складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Як вбачається з оскаржених рішень про коригування митної вартості в самому рішення зазначено лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості. Приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості митницею у графі 33 спірних рішень, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії подібних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваного товару із застосуванням другорядного методу.

Такий підхід для формування оскаржуваних рішень про коригування митної вартості прямо суперечать цитованим вище положенням законодавства, що є самостійною підставою для їх скасування. Вказана позиція підтверджується уставленою судовою практикою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду викладеної в постанові від 21.12.2018 у справі №815/1670/17.

Оцінюючи оскаржувані рішення у сукупності з іншими обставинами справи, суд приходить переконання, що загальні посилання на норми Митного кодексу України, зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень.

При цьому, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення подібних товарів, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржені рішення про коригування митної вартості товарів від 10.03.2021 №UA110230/2021/000063/2, від 11.03.2021 №UA110230/2021/000064/2 та відповідні картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00159, № UA110230/2021/00160 є такими, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

У силу вимог частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Український графіт» (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22, )про визнання протиправним та скасування рішень задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 10.03.2021 №UA110230/2021/000063/2, від 11.03.2021 №UA110230/2021/000064/2.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оформлені картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00159, №UA110230/2021/00160.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Український графіт» судовий збір у розмірі 8529,54 грн. (вісім тисяч п`ятсот двадцять дев`ять гривень п`ятдесят чотири копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 12.10.2021.

Суддя І.В. Батрак