Справа № 520/17561/2020
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 р.Справа № 520/17561/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2021, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 29.06.21 року по справі № 520/17561/2020

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України , Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) третя особа ОСОБА_2

про визнання протиправними дії та бездіяльність,скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), третя особа ОСОБА_2 , в якому з урахуванням уточнень просила суд:

- скасувати наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) №813/АГ від 25.06.2020 "Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації";

- скасувати наказ Міністерства юстиції України № 1336/7 від 29.04.2021 "Про відмову у задоволенні скарги";

- зобов`язати Міністерство юстиції України, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Харків) прийняти Рішення про виправлення помилки, допущеної державним реєстратором при внесенні запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині, що стосується ОСОБА_1 від 10.01.2006 при реєстрації майна за номером 13359998 - нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 щодо реєстрації на праві спільної часткової власності 41/200 частини за ОСОБА_1 , виключивши відомості про позивача як власника та вказавши належного власника - ОСОБА_2 , інтереси якого ОСОБА_1 представляла за довіреністю від його імені при укладанні договору купівлі-продажу від 30.12.2005.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) №813/АГ від 25.06.2020 року "Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації" та наказ Міністерства юстиції України № 1336/7 від 29.04.2021 року "Про відмову у задоволенні скарги", на думку позивача, підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) №813/АГ від 25.06.2020 року "Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації".

Скасовано наказ Міністерства юстиції України № 1336/7 від 29.04.2021 "Про відмову у задоволенні скарги".

Зобов`язано Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 про виправлення помилки, допущеної державним реєстратором при внесенні запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині, що стосується ОСОБА_1 від 10.01.2006 при реєстрації майна за номером 13359998 - нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 щодо реєстрації на праві спільної часткової власності 41/200 частини за ОСОБА_1 , виключивши відомості про ОСОБА_1 , як власника та вказавши належного власника - ОСОБА_2 , інтереси якого ОСОБА_1 представляла за довіреністю від його імені при укладанні договору купівлі-продажу від 30.12.2005 року, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачами Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Харків) та Міністерством юстиції України подані апеляційні скарги, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просили рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Харків) зазначено, що при прийнятті спірного наказу від 25.06.2020 № 813/АГ відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Також зазначив, що позивач просив виправити помилку, допущену державним реєстратором 10.01.2006, порушені у скарзі питання не належать до компетенції Східного міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції (м.Харків).

В обґрунтування апеляційної скарги Міністерством юстиції України зазначено, що суд першої інстанції безпідставно зазначив та дійшов висновку щодо наявності повноважень у Міністерства юстиції України та його територіального органу у розгляді скарг на дії чи рішення у сфері державної реєстраії, які виникли або вчинені до 01.01.2016.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 30.12.2005 між ОСОБА_3 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець), від імені якого діяла за довіреністю ОСОБА_1 , укладено договір купівлі-продажу, згідно якого "Продавець" продала, а "Покупець" купив 41/100 частину нежилого приміщення, площею - 38,0 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , двадцять один (21).

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9523395 від 10.01.2006 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено запис щодо належності позивачу на праві спільної часткової власності 41/200 нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , дата прийняття рішення про державну реєстрацію 10.01.2006 р., реєстраційний номер майна 13359998.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11352800 від 27.07.2006 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація щодо належності ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності 41/100 нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , дата прийняття рішення про державну реєстрацію 10.01.2006, реєстраційний номер майна 13359998.

При цьому, згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №256162686 від 12.05.2021 позивачу на праві спільної часткової власності 41/200 належить нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , дата прийняття рішення про державну реєстрацію 10.01.2006.

За таких обставин, інформація в реєстрі прав власності на нерухоме майно не відповідає інформації правової справи.

ОСОБА_1 направлено скаргу від 16.06.2020 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в якій просила прийняти рішення про виправлення помилки, допущеної державним реєстратором в частині, що стосується ОСОБА_1 при реєстрації 10.01.2006 майна за номером 13359998 - нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 щодо реєстрації на праві спільної часткової власності 41/200 частини за ОСОБА_1 . Внести зміни до вказаного запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині, що стосується ОСОБА_1 , виключивши відомості про неї як власника та вказавши належного власника - ОСОБА_2 , інтереси якого вона представляла за довіреністю від його імені при укладанні договору купівлі-продажу від 30.12.2005.

Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Харків) прийнято наказ №813/АГ від 25.06.2020 "Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації", яким відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 з доданими до неї документами, зареєстрованої у Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м.Харків) 22 червня 2020 року, реєстраційний індекс документа № С-3739, відповідно до вимог пункту 9 частини 8 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у зв`язку з тим, що розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу.

Позивачем подано скаргу до Міністерства юстиції України від 28.07.2020, в якій просила скасувати наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) №813/АГ від 25.06.2020 "Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації". Прийняти рішення про виправлення помилки, допущеної державним реєстратором в частині, що стосується ОСОБА_1 при реєстрації 10.01.2006 майна за номером 13359998 - нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 щодо реєстрації на праві спільної часткової власності 41/200 частини за ОСОБА_1 . Внести зміни до вказаного запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині, що стосується ОСОБА_1 , виключивши відомості про неї як власника та вказавши належного власника - ОСОБА_2 , інтереси якого вона представляла за довіреністю від його імені при укладанні договору купівлі-продажу від 30.12.2005.

Наказом Міністерства юстиції України № 1336/7 від 29.04.2021 "Про відмову у задоволенні скарги" у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 28.07.2020 відмовлено у зв`язку з тим, що Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) прийнято наказ від 25.06.2020 № 813/АГ "Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації" відповідно до законодавства.

В якості підстави для винесення вищевказаного наказу зазначено висновок колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 16.02.2021 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 .

У висновку зазначено, що повноваження щодо розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора надані Міністерству юстиції України та його територіальним органам з 01.01.2016, а тому відповідні органи можуть розглядати скаргу лише на реєстраційні дії державних реєстраторів, які проведені ними з 01.01.2016.

Позивач, вважаючи протиправними оскаржувані рішення, звернулась з даним позовом до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з необхідності скасування наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) №813/АГ від 25.06.2020 "Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації", наказу Міністерства юстиції України № 1336/7 від 29.04.2021 "Про відмову у задоволенні скарги" та зобов`язання Міністерства юстиції України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 про виправлення помилки, допущеної державним реєстратором при внесенні запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині, що стосується ОСОБА_1 від 10.01.2006 при реєстрації майна за номером 13359998.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги:

1) на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора;

2) на дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації прав.

Відповідно до ч.5 ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено.

Згідно з ч.9 ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1128 затверджено Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі по тексту Порядок №1128).

Згідно з п.5 Порядок №1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Відповідно до п.9 ч.8 ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу.

Так, позивачем до відповідачів подано скарги, в яких просила прийняти рішення про виправлення помилки, допущеної державним реєстратором в частині, що стосується ОСОБА_1 при реєстрації 10.01.2006 майна за номером 13359998 - нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 щодо реєстрації на праві спільної часткової власності 41/200 частини за ОСОБА_1 . Внести зміни до вказаного запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині, що стосується ОСОБА_1 , виключивши відомості про неї як власника та вказавши належного власника - ОСОБА_2 , інтереси якого вона представляла за довіреністю від його імені при укладанні договору купівлі-продажу від 30.12.2005.

Відповідачі, в обґрунтування рішень про відмову у задоволенні скарг позивача посилаються на те, що до компетенції Мін`юсту та його територіальних органів не належить розгляд скарг на дії державних реєстраторів, що вчиненні до 01.01.2016. Також, відповідачами зазначено, що рішення, яке оскаржується, прийнято державним реєстратором 10.01.2006, тоді як, повноваження щодо розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав Міністерство юстиції України та його територіальні органи отримали з 01.01.2016.

Проте, Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядок № 1128 не містять застережень щодо неможливості розгляду Міністерством юстиції України та його територіальними органами скарг на рішення, дії або бездіяльність, які були вчиненні державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав до 01.01.2016. Натомість, вказана відповідачами обставина може свідчити про те, що з 01.01.2016 на них покладено відповідні повноваження, а не про обмеження вчиняти певні дії або приймати рішення.

Таким чином, відповідачі помилково вважали вказану обставину підставою для висновку про те, що розгляд питань, порушених у скаргах позивача, не належить до їх компетенції, а тому ними прийнято рішення без використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано та не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) №813/АГ від 25.06.2020 "Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації" та наказ Міністерства юстиції України № 1336/7 від 29.04.2021 року "Про відмову у задоволенні скарги" підлягають скасуванню.

Відповідно до п.17 Порядку №1128 у разі скасування судом рішення Мін`юсту за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст забезпечує повторний розгляд такої скарги відповідно до цього Порядку.

Тобто, вказаним Порядком чітко встановлено наслідки скасування судом рішення Мін`юсту за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно з п.3 ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Міністерство юстиції України забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем.

З урахування викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для належного захисту порушених прав позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Міністерства юстиції України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 про виправлення помилки, допущеної державним реєстратором при внесенні запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині, що стосується ОСОБА_1 від 10.01.2006 при реєстрації майна за номером 13359998 - нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 щодо реєстрації на праві спільної часткової власності 41/200 частини за ОСОБА_1 , виключивши відомості про ОСОБА_1 , як власника та вказавши належного власника - ОСОБА_2 , інтереси якого ОСОБА_1 представляла за довіреністю від його імені при укладанні договору купівлі-продажу від 30.12.2005, з урахуванням висновків суду.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційних скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 по справі № 520/17561/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова Л.В. Курило
Повний текст постанови складено 12.10.2021 року