Справа № 520/13911/21
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 р. № 520/13911/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області (вул. Перемоги, буд. 15,смт.Старий Салтів,Вовчанський район, Харківська область,62560) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, в якому просить суд:

1. Скасувати рішення № 669 від 27 квітня 2021 року Старосалтівської селищної ради про відмову в передачі ОСОБА_1 у власність земельну ділянку за кадастровим номером :00:000:1088.

2. Зобов`язати Старосалтівську селищну раду розглянути заяву ОСОБА_1 щодо передачі у власність безоплатно земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 за кадастровим номером :00:000:1088.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення № 669 від 27 квітня 2021 року Старосалтівської селищної ради про відмову в передачі ОСОБА_1 у власність земельну ділянку за кадастровим номером :00:000:1088 є протиправним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 29.07.2021 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та 05.08.2021 року вручена уповноваженій особі відповідача, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Від відповідача, Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, відзив на адміністративний позов не надходив, отже, своїм правом на подання відзиву по адміністративній справі відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 23.07.2019 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_3 .

Згідно тексту договору, відчужуваний житловий будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :00:000:1088, площею 0,2500 га, складається з житлового будинку з прибудовою та тамбуром, загальною площею 77,8 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м., при ньому є такі надвірні будівлі та споруди: літня кухня літ.В, сараї літ. Б, Г, гараж літ. Д, погріб літ. П, убиральня літ. У, огорожа «№2», ворота «№1», колодязь літ. К., згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідчено державним нотаріусом Ворона Г.В. Вовчанської державної нотаріальної контори Харківської області 06.02.2008 за реєстром №485.

Також відповідно до договору купівлі-продажу зазначено, що «земельна ділянка на якій розташований будинок, не є його власністю продавця, будь-які обмеження відсутні, що підтверджуються витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 019 від 25.06.2019 видану відділом Держгеокадастру у Вовчанському районі Харківської області».

Також судом встановлено, що 17 березня 2021 року позивач звернувся з заявою до Старосалтівської селищної ради щодо передачі йому у власність безоплатно земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер :00:000:1088.

Рішенням Старосалтівської селищної ради від 27.04.2021 року № 669 позивачу було відмовлено у передачі ОСОБА_1 безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номерам :00:000:1088 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_2 , площею 0,2500 га, в зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а саме відповідно п. 114 частині 2 Постанови № 1051 КМУ «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснюєтаку реєстрацію, у разі коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру та п.178 Постанови та ст. 79-1 ЗКУ Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр"» не було зареєстровано протягом року з вини заявника».

Позивач, вбачаючи з зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до статті 337 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Статтею 120 Земельного кодексу України зазначено якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Суд зазначає, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зроблено опис нерухомого майна житлового будинку та зазначено земельна ділянка з зазначенням присвоєним їй кадастровим номером :00:000:1088, на якій розташований житловий будинок.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкту цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Таким чином суд зазначає, що земельна ділянка, якою користується позивач є сформованою та визначеною.

Постановою КГС від 29.01.2019 по справі № 922/595/18 встановлено, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2 cm. 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (п. "є" ч. 1 cm. 141 ЗК України). Проте з огляду на приписи ч. 2 ст. 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 121 Земельного Кодексу України - розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв`язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

Суд зазначає, земельна ділянка з присвоєним їй кадастровим номером :00:000:1088 є сформованою, є об`єктом цивільного обігу, була виділена як присадибна ділянка, для будівництва та обслуговування житлового будинку, та право користування нею безумовно відповідно до наведених законодавчих норм перейшло до позивача.

Закон передбачає, що в договорі відчуження нерухомого майна повинен бути зазначений кадастровий номер та розмір земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду. В даній нормі законодавець не визначає окремих вимог щодо такої земельної ділянки, не деталізує, яке саме має існувати речове право на земельну ділянку, яке переходить у зв`язку з переходом до набувача права власності на нерухоме майно, оскільки це залежить від форми власності на земельну ділянку, її правового статусу, спеціального статусу суб`єкта набуття прав на земельну ділянку, можливості набуття певного речового права на земельну ділянку набувачем нерухомого майна.

Великою Палатою Верховного Суду була винесена Постанова від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16, в якій суд прийшов до наступного висновку:

«...Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім 'я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості, розташованого на ній..».

Згідно з принципом єдності правового статусу земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, в статті 120 ЗКУ та статті 377 ЦКУ) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц).

Таким чином, суд зазначає, що підстави для застосування п. 114 Постанови № 1051 КМУ «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру», на яку посилається відповідач, відсутні. Факту скасування державної реєстрації не відбулось, що підтверджується інформацією із земельного кадастру на підтвердження факту існування реєстрації земельної ділянки.

Отже, ч.6 ст.120 ЗК та ч.2 ст.377 ЦК застосовується до всіх випадків відчуження нерухомого майна та щодо земельних ділянок, на яких воно розміщено, крім тих винятків, які прямо передбачені в цих нормах законів.

Ст.121 Земельного кодексу встановлює, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Відповідно до даних щодо сформованої земельної ділянки її площа складає 0,25 га, що повністю відповідає наведеній нормі.

Ст.116 Земельного кодексу встановлює, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

2. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

3. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

4. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

5. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу, громадянин, заінтересований, у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що оскаржуване позивачем рішення № 669 від 27 квітня 2021 року Старосалтівської селищної ради про відмову в передачі ОСОБА_1 у власність земельну ділянку за кадастровим номером :00:000:1088 є таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області (вул. Перемоги, буд. 15,смт.Старий Салтів,Вовчанський район, Харківська область,62560) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати рішення № 669 від 27 квітня 2021 року Старосалтівської селищної ради про відмову в передачі ОСОБА_1 у власність земельну ділянку за кадастровим номером :00:000:1088.

Зобов`язати Старосалтівську селищну раду розглянути заяву ОСОБА_1 щодо передачі у власність безоплатно земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 за кадастровим номером :00:000:1088.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.