Справа № 280/6295/21
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 жовтня 2021 року Справа № 280/6295/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№55)" (70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Металістів, буд. 1, )

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№55)" (далі - відповідач), відповідно до якого позивач просить суд:

- зобов`язати ДП «Підприємство кримінально-виконавчої служби України (№ 55)» провести нарахування грошового забезпечений за роботу в вихідні дні за період з 01.04.2011 по 01.04.2013 з урахуванням підвищення посадового окладу за роботу ВТК. Згідно з вимогами ст. 34 Закону України «Про оплату праці» нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у відповідності з індексом зростання цін на товари та тарифів на послуги за період з квітня 2013 року по червень 2021 року у порядку встановленому законодавством України;

- зобов`язати ДП «Підприємство кримінально-виконавчої служби України (№ 55)» провести перерахунок та виплату грошової допомоги при звільнені та компенсації за невикористані відпустки з урахування зміни грошового забезпечення;

- зобов`язати ДП «Підприємство кримінально-виконавчої служби України (№ 55)» провести корегування довідки наданої до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області для розрахунку пенсійного забезпечення на момент звільнення позивача з урахуванням змін грошового забезпечення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем виконуючи рішення суду від 01.04.2021, перераховано на особовий рахунок позивача грошові кошти за роботу в вихідні та святкові дні, однак без врахування підвищення посадового окладу за роботу в виправній трудовій колонії (ВТК). Крім того, позивач зазначив, що в разі порушення строків виплати заробітної плати встановлених законодавством України згідно з вимогами ст. 34 Закону України «Про оплату праці» нараховується компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у відповідності з індексом зростання цін на товари та тарифів на послуги у порядку встановленому законодавством України. Також позивач зауважив, що відповідач, відмовляючи у проведенні перерахунку йому грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні відпустки, ігноруючи висновки рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.04.2021, зазначив, що оплата за роботу в дні щотижневого відпочинку та в святкові дні не відноситься до додаткових видів грошового забезпечення. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 27.07.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/6295/21 без виклику сторін.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У відзиві на позовну заяву від 20.08.2021 (вх. №48154 від 25.08.2021), зазначає, що здійснено перерахунок грошового забезпечення за роботу у дні щотижневого відпочинку, відповідно до вимог інструкції «Про порядок виплат грошового забезпечення особам рядовою і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарані, 07.10.2000 №222 (далі - Інструкція №222). Нарахування та виплата компенсації втрати частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням строків її виплат у відповідності з індексом зростання ціни на товари та тарифів па послуги за період з квітня 2013 року по червень 2021 року у порядку встановленому законодавством України є неможливим, у зв`язку із тим, що така виплата була обрахована та проведена разово за рішенням суду. Компенсація за невикористані відпустки є компенсацією грошового утримання, а ніяк не доплатою, надбавкою, тощо, та не може включатися до розрахунку середньомісячної суми грошового забезпечення. Зазначив також, що 28.11.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області головним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи №1 управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області проведена перевірка достовірності довідки про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 01.04.2011 по 31.03.2013, яка видана ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№55)» на позивача. Згідно висновку за актом перевірки від 28.1 1.2018 №10143/1 суми заробітної плати, які зазначені у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 01.04.2011 по 31.03.2013 на ОСОБА_1 відповідають даним його особового рахунку та нарахуванням заробітної плати. Відхилень не виявлено. Крім того, до відома в довідці зазначено, що згідно особового рахунку ОСОБА_1 за період з 01.04.2011 по 31.03.2013 нараховані доплати за службу в нічний час, але в довідку для обчислення пенсії не включені, так як згідно Постанови №393 від l7.07.1992 дана доплата для пенсії не враховується. З огляду на викладене, просить у позові відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55», управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- зобов`язати ДП «Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55» провести перерахунок грошового забезпечення з урахуванням наказів начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області про преміювання:

- № 78 від 05 липня 2011 року про преміювання за травень 2011 року - 50%;

- № 89 від 29 липня 2011 року про преміювання за червень 2011 року - 20%;

- №119 від 05 жовтня 2011 року преміювання за серпень 2011 року - 50%;

- №131 від 14 листопада 2011 року преміювання за вересень 2011 року - 30%;

- №146 від 02 грудня 2011 року преміювання за жовтень 2011 року - 40%;

- №170 від 27 грудня 2011 року преміювання за листопад 2011 року - 60%;

- №9 від 31 січня 2012 року преміювання за грудень 2011 року - 80%;

- № 52 від 13 квітня 2012 року преміювання за березень 2012 року - 1500 грн.;

- № 76 від 18 червня 2012 року преміювання за травень 2012 року - 50%;

- №90 від 19 липня 2012 року преміювання за червень 2012 року - 80%;

- № 100 від 17 серпня 2012 року преміювання за липень 2012 року - 100%;

- № 112 від 18 вересня 2012 року преміювання за серпень 2012 року - 100%;

- №122 від 17 жовтня 2012 року преміювання за вересень 2012 року - 50%;

а також з урахуванням оплати за роботу у вихідні та святкові дні, доплати за роботу в нічний час та доплати згідно з пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року;

- зобов`язати ДП «Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55» здійснити перерахунок розміру грошової допомоги при звільненні і компенсації за невикористані відпустки з урахуванням зміни розміру грошового забезпечення за період з 01 квітня 2011 року по 01 квітня 2013 року;

- зобов`язати ДП «Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55» провести коригування довідки по додаткових видах грошового забезпечення за період з 01 квітня 2011 року по 01 квітня 2013 року і подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області всі необхідні документи для перепризначення пенсійного забезпечення та розрахунку недоплаченої суми пенсійного забезпечення за період з 25 квітня 2013 року до теперішнього часу;

- стягнути з ДП «Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55» на користь позивача грошові кошти на загальну суму 197284,10 грн., із яких:

- 66597,75 грн сума грошової допомоги при звільненні;

- 80094,90 грн сума компенсації за невикористанні 451 доби відпустки;

- 42446,78 грн сума донарахування грошового забезпечення;

- 8166,79 грн. - сума заборгованості по авансовим звітам підприємства.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції і прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Стягнуто з ДП «Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55» на користь позивача грошові кошти на загальну суму 71385,19 грн, у т.ч., 23171,58 грн - сума грошової допомоги при звільненні, 47387,02 грн - сума компенсації за невикористанні 451 доби відпустки, 8166,79 грн - сума заборгованості по авансовим звітам підприємства. Позовні вимоги щодо проведення перерахунку грошового забезпечення позивача з урахуванням наказів начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області про преміювання: № 78 від 05 липня 2011 року про преміювання за травень 2011 року - 50%; № 89 від 29 липня 2011 року про преміювання за червень 2011 року - 20%; №119 від 05 жовтня 2011 року преміювання за серпень 2011 року - 50%; №131 від 14 листопада 2011 року преміювання за вересень 2011 року - 30%; №146 від 02 грудня 2011 року преміювання за жовтень 2011 року - 40%; №170 від 27 грудня 2011 року преміювання за листопад 2011 року - 60%; №9 від 31 січня 2012 року преміювання за грудень 2011 року - 80%; № 52 від 13 квітня 2012 року преміювання за березень 2012 року - 1500 грн.; № 76 від 18 червня 2012 року преміювання за травень 2012 року - 50%; №90 від 19 липня 2012 року преміювання за червень 2012 року - 80%; № 100 від 17 серпня 2012 року преміювання за липень 2012 року - 100%; № 112 від 18 вересня 2012 року преміювання за серпень 2012 року - 100%; №122 від 17 жовтня 2012 року преміювання за вересень 2012 року - 50%, а також з урахуванням оплати за роботу в вихідні та святкові дні, доплати за роботу в нічний час та доплати згідно з пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року залишено без розгляду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 20 червня 2017 року касаційну скаргу позивача задоволено частково. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання Державного підприємства "Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55" провести перерахунок грошового забезпечення з урахуванням оплати за роботу у вихідні і святкові дні, доплати за роботу в нічний час скасовано, та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В решті постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року, суд апеляційної інстанції погодившись з висновками суду першої інстанції, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року в частині, яка підлягала перегляду, залишив без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.11.2020 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03.03.2015 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2017 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.04.2021 у справі №808/8558/13-а СН/280/58/20 (набрало законної сили 13.05.2021) частково задоволено позовні вимоги позивача та зобов`язано Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№55)" провести перерахунок грошового забезпечення з урахуванням оплати за роботу у вихідні та святкові дні. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На виконання рішення суду відповідач 30.06.2021 перерахував на особовий рахунок позивача грошові кошти за роботу в вихідні та святкові дні у сумі 15655,56 грн.

11.06.2021 позивач звернувся до відповідача із зверненням, в якому були висунуті вимоги провести нарахування грошового забезпечення за роботу в вихідні дні з урахуванням підвищення посадового окладу за роботу в виправній трудовій колонії (ВТК), та провести нарахування та виплату компенсації за порушення термінів виплати грошового забезпечення. В зверненні від 11.06.2021 позивач подав також довідку Головного управління статистики в Запорізькій області про розмір індексу зростання цін на товари та тарифів на послуги за період з квітня 2013 року по квітень 2021 року та просив провести нарахування компенсації з урахуванням довідки наданої органами статистики.

Листом № 7/8-3397 від 30.06.2021 позивачу повідомлено, що «… на виконання Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.04.2021 кошти в сумі 15655,56 грн. перераховані на вказаний Вами у листі рахунок у повному обсязі, згідно платіжного доручення від 30/06/2021 №170…

Щодо нарахування компенсації несвоєчасної виплати грошового забезпечення Вам було відмовлено…

Нарахування та оплата за дні щотижневого відпочинку та святкові дні є компенсацією, яка не відноситься до додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та не включається до розрахунку грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані відпустки...»

Не погодившись з позицією відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. (…).

Як зазначено у ч.3 ст.9 КАС України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (…).

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цій справі є протиправність (на думку позивача) дій/бездіяльність відповідача, вчинених у ході виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.04.2021 у справі №808/8558/13-а СН/280/58/20, яке набрало законної сили 13.05.2021.

Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

У ст.14 КАС України зазначено: «1.Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. 2.Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 3.Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 4.Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки».

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Зокрема, у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

В абз.1 пп.3.2 п.3, п.4 рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина. Виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Згідно з ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З огляду на зазначене, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він повинен звернутись до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти нову позовну заяву до адміністративного суду.

Також, у ч.1 ст.287 КАС України зазначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення в іншій справі. Також потрібно враховувати, що суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки порушуються процесуальні норми КАС України.

У зв`язку з вказаним, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного виконання (неналежного виконання чи не виконання) рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.04.2021 у справі №808/8558/13-а СН/280/58/20, то відповідно, ним невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права.

Щодо вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у відповідності з індексом зростання цін на товари та тарифів на послуги за період з квітня 2013 року по червень 2021 року у порядку встановленому законодавством України суд зазначає наступне.

За приписами статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-III) компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 3 Закону №2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з положеннями статті 4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Тобто, з системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є:

1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати) та

2) виплата нарахованих доходів.

При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі № 140/1547/19.

Як вбачається з матеріалів справи, нарахування та виплати компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у відповідності з індексом зростання ціни на товари та тарифів на послуги за період з квітня 2013 року по червень 2021 року у порядку встановленому законодавством України не може бути здійснена відповідачем у зв`язку із тим, що дані нарахування були обраховані на вимогу рішення суду від 01.04.2021 у справі №808/8558/13-а та, відповідно, на день звільнення позивача така заборгованість була відсутня.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи з`ясовані обставини, досліджені матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№55)" (70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Металістів, буд. 1, ) про зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 11.10.2021.

Суддя А.В. Сіпака