Справа № 160/16510/21
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 жовтня 2021 року Справа № 160/16510/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, перевіривши матеріали позовної заяви Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі,-

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2021 року (до відділення поштового зв`язку таку подано 10.09.2021 року) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер ІПН НОМЕР_1 ) на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - МВС України в особі його структурного підрозділу - Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (р/р UА1017468, код 08571446, банк одержувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172) витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, у розмірі 31 363, 19 коп. (тридцять одна тисяча триста шістдесят три гривні 19 коп.)

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки відповідачем не були виконані взяті на себе зобов`язання за контрактом № 7423 згідно з розрахунком витрат, здійсненим відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонного служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 17.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у ДДУВС за 2019 - 2021 рр. у розмірі 31 363, 19 коп. (тридцять одна тисяча триста шістдесят три гривні 19 коп.).

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2021 року зазначена вище справа розподілена та 15.09.2021 року передана судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом подання до суду: - заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

08.10.2021 року до канцелярії суду від Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ надійшло клопотання про усунення недоліків, в якому містилась заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду. В даній заяві позивач зазначив про те, що відповідно до положень ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Даний спір виник через те, що відповідач звільнившись з Національної поліції, за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію», тим самим відмовившись від подальшого проходження служби, порушив вимоги Контракту №7423, а тому зобов`язаний відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням в ДДУВС.

На виконання вимог Порядку відшкодування ДДУВС Відповідачу було особисто вручено повідомлення про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі із зазначенням розміру витрат та реквізитів для оплати.

Скориставшись своїм правом, передбаченим п. 6 Порядку відшкодування, 04.02.2021 між відповідачем та ДДУВС був укладений Договір № 04/21 про відшкодування витрат з розстроченням платежу на строк до одного року (далі - Договір № 04/21 від 04.02.2021). Проте, від відповідача не надходило жодних грошових коштів з моменту укладання договору.

ДДУВС, в свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України вжито всі заходи для досудового врегулюванню спору, та витримано строки для надання можливості відповідачу відшкодування заборгованості.

Так, згідно договору № 04/21 від 04.02.2021, а саме п.1.3. в частині фіксованих розмірів щомісячних платежів, відповідач порушив умови, ДДУВС було направлено лист про сплату заборгованості за вих. № 1/2887 від 07.07.2021, таким чином за умовами договору відповідач має сплатити залишкову суму боргу протягом 30 днів з моменту отримання повідомлення.

Оскільки після направлення листа про відшкодування від відповідача не надходили кошти, ДДУВС згідно п.2.1 договору №04/21 від 04.02.2021 було направлено лист про дострокове розірвання договору.

Згідно довору № 04/21 від 04.02.2021, а саме п.2.3 відповідач має сплатити залишкову суму розстроченого боргу протягом місяця з дня отримання повідомлення про дострокове розірвання цього Договору.

Зважаючи на те, що між відповідачем та ДДУВС було укладено договір про добровільне відшкодування витрат з розстроченням платежу на строк до одного року, позов до суду не подавався. Боржник, при підписанні договору, взяв на себе зобов`язання вчасно вносити щомісячну оплату, проте порушив умови цього договору, і вже після вжиття всіх заходів досудового врегулювання спору, ДДУВС керуючись саме положеннями ч. 5 ст. 122 КАС України подав позов.

Отже, позивач вважає даний факт, поважною причину пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, суд зазначає наступне.

Із матеріалів позовної заяви убачається, що 04.02.2021 року згідно з наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ №17 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням). У даному наказі йдеться мова про те, що сума витрат станом на 04 лютого 2021 року, що підлягає відшкодуванню, становить 31363,19 грн. Відповідно до рапорту ОСОБА_1 від 03.02.2021 року відповідач з порядком відшкодування вартості навчання ознайомлений. Також, відповідно до повідомлення про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням за період навчання за державним замовленням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ гр. ОСОБА_1 відповідно до п. 5 «Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах зі специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261, керівництво університету повідомило відповідача про необхідність протягом 30 днів з моменту отримання даного повідомлення відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з Вашим утриманням у навчальному закладі в сумі 31 363,19 (тридцять одна тисяча триста шістдесят три гривні 19 копійок). З даним повідомленням ОСОБА_1 04.02.2021 року ознайомлений особисто, про що свідчить його власний підпис. Таким чином, 04.02.2021 є днем, коли позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав та інтересів. Проте, позовна заява подана до суду 10.09.2021 (відповідно до відбитку штампу на конверті), що свідчить про пропуск встановленого законом строку для звернення до адміністративного суду.

Частинами першою-другою статті 122 КАС України, визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У цій справі спірні правовідносини виникли у зв`язку зі звільненням відповідача з публічної служби та виникненням у нього, на підставі укладеного договору, зобов`язання щодо відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням у Національній академії внутрішніх справ.

Спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних із утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України, якою передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Правову позицію щодо застосування у такій категорії справ місячного строку звернення до суду неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема у постановах від 11 лютого 2021 року в справі № 360/917/19, від 30 вересня 2019 року в справі №340/685/19, від 10 жовтня 2019 року в справі №140/721/19, від 24 грудня 2019 року в справі №824/284/19-а, від 29 квітня 2020 року в справі №560/1942/19, від 18 червня 2020 року в справі №140/2024/19, від 01 липня 2020 року в справі №400/1758/19, від 13 серпня 2020 року в справі №1.380.2019.001192, від 19 листопада 2020 року в справі №400/2654/19, від 20 листопада 2020 року в справі №160/11957/19, від 21 січня 2021 року в справі №520/1559/2020 та від 28 січня 2021 року в справі №520/6265/2020.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що Дніпропетровський державного університет внутрішніх справ починаючи з 04.02.2021 року був обізнаний про факт існування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, у розмірі 31 363, 19 грн., але звернувся до суду з цим позовом 10.09.2021 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до адміністративного суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Пропуск строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними, і в такому випадку справа розглядається та вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропуску строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, що підтверджені належними і допустимими доказами. Водночас на законодавчому рівні не регламентується, які причиниє поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, на переконання суду, позивач не вказав на обставини непереборного і об`єктивного характеру, що перешкодили йому дізнатись про порушення своїх прав, яке фактично мало місце у 2016 році та існування яких значною мірою утруднило або ж унеможливило реалізацію права на судовий захист у межах встановленого для цього строку звернення до суду.

Відтак, зважаючи на тривалість строку, який пропущено, поведінку позивача, яка передувала зверненню до суду з даним позовом, вказані у заяві підстави пропуску строку звернення до суду з даним позовом не є поважними.

Згідно з положеннями частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 КАС України.

Пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Зважаючи на те, що з позовними вимогами позивач звернувся до суду поза межами встановленого статтею 122 КАС України строком, зазначені у заяві від 08.10.2021 року обставини про непропущення ним строку звернення до суду не дають підстав для визнання їх поважними, тому заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду слід залишити без задоволення, а позовну заяву повернути позивачу.

Керуючись статтями 122, 123,169, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ про стягнення про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі.

Позовну заяву Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви, разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направити особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник