Справа № 420/6201/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6201/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на сторону відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на сторону відповідача ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 26.03.2021 року ВП №62929366 про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 року по справі №420/2301/20 ОСОБА_1 28.05.2020 року було проведено перерахунок пенсії за вислугу років з 01.01.2018 року із розрахунком підвищення до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01.03.2018 року, виходячи із 90% грошового забезпечення. Пенсія після перерахунку становить 13606,74 грн. Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 28.05.2020 року по 31.05.2020 року у розмірі 379,35 гривень нарахована на поточний рахунок ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, виплата боргу за період з 01.01.2018 року по 27.05.2020 року в сумі 58420,65 грн. підлягала виплаті згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду №649 від 22.08.2018 року та Порядком ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1.

Про зазначенні обставини відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було повідомлено листом від 16.09.2020 року.

На підставі вищезазначеного позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою, а отже такою, що підлягає скасуванню.

12.07.2021 року ухвалою Одеського окружного адміністративного суду у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін в порядку ст.262 ч.5 КАС України за наявними у справі матеріалами з урахуванням особливостей розгляду справи, визначених ст. 287 КАС України. Відповідачу запропоновано в 5-денний строк з дня отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі надати відзив на адміністративний позов.

Ухвалою суду від 13.07.2021 року провадження у справі було зупинено на підставі п.6 ч.2 ст. 236 КАС України та поновлено 08.10.2021 року.

30.09.2021 року від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до суду надійшли матеріали виконавчого провадження №62929366 та пояснення по суті спірних правовідносин. Як вбачається з пояснень відповідача, відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) позов не визнає, оскільки рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 року по справі №420/2301/20 позивачем не виконано в повному обсязі, а саме за період з 01.01.2018 року по 27.05.2020 року не виплачено ОСОБА_1 пенсію в сумі 58420,65 грн.

Крім того відповідач зазначив, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/5248/19 від 12 листопада 2019 року (із змінами, внесеними постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року), п.п. 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду" були визнані протиправними та нечинними.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на сторону відповідача ОСОБА_1 пояснень по суті спірних правовідносин не надав.

Порядок розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження визначений ст.ст. 258, 262 КАС України.

Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі (частина 4 ст. 287 КАС України).

Судом у справі встановлено наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 року по справі №420/2301/20 було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 , у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років, обчисленої із застосуванням 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років та її виплату з 01.01.2018 року із розрахунком підвищення до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01.03.2018 року, виходячи із 90% грошового забезпечення.

28.05.2020 року на виконання рішення суду позивачем було проведено перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.01.2018 року із розрахунком підвищення до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01.03.2018 року, виходячи із 90% грошового забезпечення. Пенсія після перерахунку становить 13606,74 грн.

Відповідно до розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою №ЮО сума доплати за період з 01.01.2018 року по 27.05.2020 року становить 58420,65 грн.

03.09.2020 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленком В.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП№62929366) на підставі виконавчого листа №420/2301/20, виданого 14.08.2020 року Одеським окружним адміністративним судом. У зазначеній постанові було вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Вищезазначена постанова листом від 03.09.2020 року №10.03-7135 була направлена відповідачем на адресу головного управління ПФУ в Одеській області та отримана останнім 10.09.2020 року.

У відповідь на даний лист Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області направило на адресу відділу примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідь від 16.09.2020 року, в якій зазначило, що ним на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 року по справі №420/2301/20 ОСОБА_1 28.05.2020 року було проведено перерахунок пенсії за вислугу років з 01.01.2018 року із розрахунком підвищення до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01.03.2018 року, виходячи із 90% грошового забезпечення. Пенсія після перерахунку становить 13606,74 грн. Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 28.05.2020 року по 31.05.2020 року у розмірі 379,35 гривень нарахована на поточний рахунок ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, виплата боргу за період з 01.01.2018 року по 27.05.2020 року в сумі 58420,65 грн. підлягала виплаті згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду №649 від 22.08.2018 року та Порядком ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1.

Інформація про виконання рішення по справі №420/2301/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області внесена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою програмою.

26.03.2021 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою В.І. за невиконання рішення суду на позивача було накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Дослідивши адміністративний позов та надані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404- VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404- VIII).

Так статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно частин 1, 2 статті 15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону №1404-VIII встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно положень ст. 27 Закону України Про виконавче провадження, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно зі ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Тобто, судове рішення, яке набрало законної сили і є обов`язковим до виконання, має бути виконане Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, а відтак, посилання апелянта на відсутність коштів для проведення виплати пенсії в перерахованому розмірі порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст.6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997р. вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Крім того, слід зазначити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Так, у справі «Півень проти України» Європейський суд констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання, та відсутністю у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади.

Так, у справі «Шмалько проти України» Європейський суд констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, щоб виправдати невиконання судового рішення про виплату боргу.

Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 зазначив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату відповідних надбавок, вносячи про це відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, а отже доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

При цьому суд зазначає, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п. 52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011 року).

Як вбачається, з матеріалів адміністративної справи, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 року по справі №420/2301/20 позивачем не виконано у повному обсязі, оскільки пенсійним органом було фактично здійснений лише перерахунок пенсії. Разом з тим, доказів на підтвердження факту повного погашення заборгованості виплати пенсії ОСОБА_1 суду не надано.

Щодо наявності поважної причини невиконання рішення суду в повному обсязі суд зауважує, що пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року, якою було затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - Постанова №649), втратили чинність на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 року у справі №640/5248/19, яка набрала законної сили 22.07.2020 року.

Тобто, з 22.07.2020 року лише внесення боржником інформації про виконання рішення по справі №420/2301/20 до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, не є підтвердженням вчинення боржником усіх можливих та залежних від нього дій для виконання судового рішення.

В такому випадку позивач зобов`язаний надати докази, які достеменно підтверджують що невиконання рішення суду відбулось з поважних причин, зокрема, через відсутність коштів, як на те посилається позивач.

Натомість позивачем не надано доказів, які б свідчили про вчинення ним дій, зокрема, направлення до Пенсійного фонду України звернення щодо виділення коштів на погашення заборгованості на виконання рішення суду, чи звернення за роз`ясненням процедури здійснення таких виплат, враховуючи скасування пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.

Більше того, ГУ ПФУ в Одеській області не зазначено, які заходи вживалися для вирішення питання щодо виділення коштів та внесення відповідних змін до кошторису.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2021 року по справі №420/3733/21, від 05.07.2021 року по справі №420/5080/21, від 22.09.2021 року по справі №420/4922/21, від 23.06.2021 року по справі №420/4520/21.

Суд при вирішенні справи також вважає за необхідне зазначити, що здійснення перерахунку пенсії є лише передумовою її виплати, та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція була викладена П`ятим апеляційним адміністративним судом від 27.09.2019 року у справі №1540/4438/18, від 23.07.2019 року по справі №1540/4438/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України без поважних причин не було виконано рішення суду по справі №420/2301/20, а тому постанова державного виконавця від 26.03.2021 року ВП №62929366 про накладення на позивача штрафу в розмірі 5 100,00 грн. була винесена відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» правомірно та обґрунтовано, в межах наданих відповідачу повноважень, а тому не підлягає скасуванню,

Виходячи з відсутності підстав для задоволення адміністративного позову ГУ ПФУ в Одеській області, у суду відсутні підстави, визначені ст. 139 КАС України для розподілу судових витрат в адміністративній справі №420/6201/21.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 72-77, 139, 192-194, 205, 241-246, 255, 287, 295. 370 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65017, м. Одеса, вул. Канатна, 83) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65091, м.Одеса, вул. Розумовського, 37), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на сторону відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 272 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 287 ч.6, 293, 295 КАС України протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Білостоцький

.