Справа № 160/12858/21
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши в письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , з яким вона з 1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, про що встановлено факт рішеннями Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.09.2020 та 27.01.2020. З 01.09.2001 перебуває на обліку в органах пенсійного фонду та отримує пенсію. Позивач 29.03.2021 звернулась до відповідача із заявою про переведення її на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлого у 2018 році чоловіка - ОСОБА_2 . Однак, листом від 05.04.2021 у переведенні на інший вид пенсії їй було відмовлено. Відмова мотивована тим, що у неї відсутнє свідоцтво про шлюб.
Позивачка вважає таку відмову протиправною, оскільки рішеннями Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.09.2020 та 27.01.2020 встановлено факт проживання однієї сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та перебування її на утриманні ОСОБА_3 . На позицію позивачки, вказані рішення є альтернативним документом, що засвідчує шлюб між нею та ОСОБА_2 та підтверджує її право, як члена сім`ї на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Для захисту порушеного права звернулася з даним позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідачем 09.09.2021 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в розумінні пункту 1 частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі. Жінка або чоловік, які на час смерті померлого годувальника проживали з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу та/або утримували один одного, не є подружжям, а тому не набувають права на призначення пенсійних виплат у зв`язку із втратою годувальника. Крім цього, відповідач зазначив, що питання призначення пенсій дружинам померлим військовослужбовцям врегульовано Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вимоги якого також визначають коло непрацездатних осіб членів сім`ї: дружина. Просить відмовити у задоволенні позову.
З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні фактичні обставини.
ОСОБА_1 , 1946 року народження отримує пенсію за віком. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.01.2020 у справі №185/5989/19, яке набрало законної сили 16.03.2020, встановлено факт того, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.09.2020 у справі №185/1399/20, яке набрало законної сили 05.11.2020, встановлено факт проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без шлюбу, у період з 01.01.2004 по 09.11.2018 - день смерті ОСОБА_2 .

Позивач звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом від 05.04.2021 №0400-010311-8/48993 відмовлено у задоволенні заяви позивача. Відмова мотивована тим, що позивач не є дружиною в розмінні статті 36 Сімейного кодексу України, тому не має права на отримання пенсії у разі втрати годувальника, передбаченого статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася за його захистом порушеного права до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України, зокрема у зв`язку з втратою годувальника, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно з частиною 2 статті 36 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону № 1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині 2 цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Аналіз наведених норм Закону № 1058-IV свідчить, що право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника мають, зокрема чоловік або дружина, які є непрацездатними та були на повному утриманні померлого годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.09.2020 та 27.01.2020 встановлено факт проживання однією сім`єю без укладення шлюбу до дня смерті ОСОБА_2 та встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 до дня його смерті .

Проте, Закон № 1058-IV пов`язує право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника із статусом члена сім`ї померлого годувальника, до яких відноситься, з-поміж інших категорій осіб, одне із подружжя - чоловік чи дружина.

Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України.

Відповідно частини 1 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з частиною 2 статті 21 Сімейного кодексу України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 не перебувала з покійним ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, відповідно не є дружиною в розумінні вимог Сімейного кодексу України та Закону № 1058-IV, а тому не відноситься до кола осіб, які за законом мають право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки статус «подружжя» чоловік та жінка набувають тільки в разі реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі №461/3169/17, яка врахована судом при розгляді даної справи на підставі частини 5 статті 242 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначено у пункті 28 рішення у справі «Молдавська проти України» (заява №43464/18), суд враховує те, що закон, який застосований у цій справі не містить жодного положення, яке могло б ввести в оману заявника щодо його чинності та релевантності до відповідних правовідносин, а тому обмеження щодо реалізації відповідних прав скаржника було передбачуваним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що законодавством в сфері пенсійного забезпечення не передбачено право переходу на пенсію по втраті годувальника чоловіка/жінки, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

За правилами, встановленими частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та з дотриманням передбачених статтею 2 КАС України принципів, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки суддя Маковська О.В. перебувала у відпустці, то рішення у справі прийнято після виходу судді з відпустки.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 241-246, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська