Справа № 523/7171/21
Суддя: Петренко В. С.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 523/7171/21
Провадження № 2-а/947/157/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Петренка В.С.

за участю секретаря - Ратовської А.С.,

представник позивача - адвокат Калашнікова М.О., діюча на підставі ордеру та доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Одеській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

15.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області, в якому просить суд скасувати постанову серії АПО № 595215 від 05.04.2021 року про накладення на неї - ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, та закрити відносно неї - ОСОБА_1 провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 05.04.2021 року відносно неї - ОСОБА_1 , інспектором взводу роти 3 батальоиу УПП в Одеській області була винесена постанова серія АПО № 595215 про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП у вигляді штрафу на суму 170,00 грн., відповідно до якої, вона 05.04.2021р. о 17:30 год. за адресою: м. Одеса, вул. Піроговська, 3, перебувала в громадському місці, а сааме: в приміщенні магазину «Таврія-В» без засобів індивідуального захисту, а сааме: маски чи респіратора, що закриває рот та ніс повністю чи виготовлена самостійно б/к 1512.

З зазначеною постановою позивач не згодна та вважає її незаконною, оскільки обставини, які викладені у постанові про адміністративне правопорушення не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про те, що вона ОСОБА_1 дійсно перебувала в громадському місці, а саме: в приміщенні магазину «Таврія-В» без засобів індивідуального захисту, а саме: маски чи респіратора, що закриває рот та ніс.

Позивач вказує, що 22 КУпАП передабчає, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Також позивач зазначає, що в порушення вимог КУпАП у постанові про адміністративне правопорушення відсутні відомості про те, які саме правила були нею порушені та яким нормативно-правовим актом ці правила встановлено, при цому, стаття 44-3КУпАП є бланкетною, тому середознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що відповідач порушив вимоги ст. ст.278, 279 КУпАП, а постанова про адміністративне правопорушення серія АПО № 595215 від 05.04.2021 року не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУАП.

Позивач стверджує, що вона є інвалідом 2 групи, намагалась надати пояснення щодо зауваження вдягнути маску, не відмовлялася від її одягнення, але незважаючи на це інспектор не захотів навіть слухати позивача та одразу повідомив, то вона нібито порушила закон.

З урахуванням викладеного, вважаючи, що вважаючи постанову незаконною, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Мурманової І.М. від 26.04.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення було передано на розгляд до Київського районного суду м. Одеси, оскільки місцезнаходженням відповідача є м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 5 , що територіально відноситься до Київського району м. Одеси.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу адміністративну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 03.06.2021 рокубуло прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Одеській області.

14.07.2021 року від представника відповідача - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Одеській областідо канцелярії суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що в обґрунтування власної позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, в той же час, відповідачем надано відеозаписи з нагрудної портативної камери поліцейських на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Таким чином, представник відповідача вважає, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, інспектор мав всі законні підстави для зупинки позивача, розгляду справи, ним дотримана процедура розгляду справи, постанова серії АПО18 №595215 від 05.04.2021 року обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи позивача щодо необхідності її скасування безпідставні, необґрунтовані та не підкріплені нормами законодавства.

У судовому засіданні 11.10.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представники відповідачів - Управління патрульної поліції в Одеській області та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Одеській областіпро час та місце судового засідання повідомлені належним чином, у судове засідання 11.10.2021 року не з`явились, про поважність причин відсутності суд не повідомили.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 05.04.2021 року інспектором взводу 1 роти 3 батальйону 2 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенантом поліції Красюн Валерієм Володимировичем винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АПО № 595215, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Згідно із вказаною постановою ОСОБА_1 05.04.2021 року о 17 годині 30 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Піроговська, 3 , перебувала в громадському місці в магазині «Таврія В» без вдягнених засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора або захисної маски, що закриває ніс та рот, у тому числі, виготовлених самостійно, чим порушила вимоги п.2 п.п.1 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Факт перебування ОСОБА_1 в магазині «Таврія В» під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора або захисної маски, що закриває ніс та рот, підтверджено також наданими відповідачем відеозаписами, з яких вбачається, що особа, перебуваючи в приміщенні магазину, на запитання співробітника патрульної поліції «Де Ваша маска?» відповіла: «Зараз вдягну маску», а після того, як її не знайшла, просила захисну маску у співробітника патрульної поліції, що підтверджує факт перебування ОСОБА_1 в магазині «Таврія В» під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

Крім того, у позовній заяві позивач ОСОБА_1 підтверджує факт перебування її у визначений в оскаржуваній постанові час у магазині «Таврія В» без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, без респіратора або захисної маски, що закриває ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, зазначила, щонамагалась надати пояснення щодо зауваження вдягнути маску, не відмовлялася від її одягнення.

Таким чином, не знайшли свого підтвердження доводи позивача відносно того, що обставини, які викладені у постанові про адміністративне правопорушення не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про те що вона дійсно перебувала в громадському місці, а саме в приміщенні магазину «Таврія-В» без засобів індивідуального захисту, а саме: маски чи респіратора, що закриває рот та ніс.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб визначено Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», відповідно до статті 1 якого карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

На виконання вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Кабінетом Міністрів України 09.12.2020 року прийнято постанову № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», пунктом 1 якої, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у період з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України установлено карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Згідно із п.п.1 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ч.2 ст.44-3 КУпАП перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Визначення поняття «громадські будинки та споруди» наведено в державних будівельних нормах України від 2019 року, під яким розуміється загальна назва будинків і приміщень, які призначені для розміщення закладів, підприємств, організацій, які надають послуги фізичним особам (населенню) або юридичним особам (громаді та державі). Наприклад, магазини, торговельні центри, магазини, бібліотеки, музеї, лікарні, університети, спортзали, церкви, державні установи тощо.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні доказами доведено обставини, викладені в оскаржуваній постанові та наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Статтею 222 КУпАП визначено категорії справ про адміністративні правопорушення, які розглядають органи Національної поліції.

Зі змісту ч.2 ст.222 КУпАП вбачається, що розгляд справ за ч.2 ст.44-3 КУпАП проводять органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст.252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про порушення відповідачем вимог ст. ст.278, 279 КУпАП.

Крім того, в графі цієї постанови «підпис про ознайомлення правопорушника» наявний підпис позивача про її ознайомлення та в графі .

З приводу пояснень позивача про не зазначення суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності в оскаржуваній постанові нормативного акта, положення якого порушив позивач, суд звертає увагу на те, що в постанові серії АПО № 595215 від 05.04.2021 року чітко вказано про порушення ОСОБА_1 вимог ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Враховуючи наведені вище обставини і норми законодавства, суд дійшов висновку, що під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому, твердження позивача про протиправність оскаржуваної постанови є необґрунтованими.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та наявності підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оскільки 05.04.2021 року о 17 год. 30 хв. ОСОБА_1 перебувала за адресою: м. Одеса, вул. Піроговська, 3 , перебувала в громадському місці в магазині «Таврія В» без вдягнених засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора або захисної маски, що закриває ніс та рот, у тому числі, виготовлених самостійно, що підтверджується наявними на компакт-диску відеофіксаціями, суд приходить до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, та, відповідно, правомірності притягнення її до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 44-3 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Статтею 3 Конституції України задекларовано як найвищу соціальну цінність здоров`я та безпеку людини, наявність у держави позитивного обов`язку охороняти життя людини та громадянина, у т.ч. з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини справи у повному обсязі спростовують наведені в позовній заяві доводи позивача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АПО18 №595215 від 05.04.2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.44-3 КУпАП, та закриття відносно ОСОБА_1 провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, а також про необхідність відмови у задоволенні її позову у повному обсязі у зв`язку з його безпідставністю.

У зв`язку з відмовою у позові, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77, 90, 139, 246, 250, 251, 295, 297 КАС України, суд - ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 12.10.2021 року.

Суддя Петренко В. С.