Справа № 747/455/21
Суддя: Тіщенко Л. В.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 747/455/21
Провадження № 2-а/747/6/21
РІШЕННЯ

іменем України

12.10.2021 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі головуючої судді Тіщенко Л.В. секретаря Божко Л.М. розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора РПП СПД Прилуцького РВП України в Чернігівській області Рог Олександра Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача, в якому просить суд скасувати постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 21 серпня 2021 року він отримав лист від Срібнянського ВДВС про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню постанови ГАБ № 963295 від 23.05.2021 року, винесеної Рог О.В. щодо накладення на позивача адміністративного стягнення за ст 183 КУпАП у вигляді 1700 грн штрафу. Також позивачу надійшла копія постанови ГАБ 963295 від 23.05.2021 року за порушення ним ст 183 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Позивач ОСОБА_1 вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки адміністративне правопорушення, яке в ній зафіксовано працівником поліції, а саме - «завідомо неправдивий виклик працівників поліції», позивач не вчиняв. Крім того, у його присутності матеріали щодо вказаного правопорушення не складались, постанова не виносилась, її копії позивач не отримував і йому про існування даної постанови до 21.08.2021 року було невідомо, що не дало змогу позивачу в установлені строки оскаржити її.

Дійсно, 23 травня 2021 року в нічний час у позивача з дружиною виникла сварка через вживання нею спиртних напоїв, та щоб вона не перейшла в бійку, позивач викликав працівників поліції по лінії «102» з метою припинення сварки. До прибуття працівників поліції дружина позивача заспокоїлась та сварка припинилась, насильницьких дій дружина не вчиняла, то ж по прибуттю наряду поліції позивач відмовився писати заяву, а попросив працівників поліції провести з дружиною провести профілактичну бесіду, що входить до обов`язків працівників поліції згідно п 1-5 ст 23 Закону України «Про національну поліцію». На це працівники поліції позивачу заявили, що якщо він не буде писати заяву, то напишуть на нього протокол за завідомо неправдивий виклик працівників поліції. Позивач з цим не погодився та заявив, що сварка була і невідомо, чим вона могла би скінчитись, то ж в його були підстави для виклику поліції. Після спілкування працівники поліції поїхали та ніяких матеріалів щодо позивача чи його дружини не складали, присутніх свідків сварки не опитували та відеозйомки не проводили. Так як в присутності позивача постанова не виносилась, то порушено його право на захист щодо запрошення адвоката при спірному питанні тане складено протоколу про фіксацію порушення, не надано можливості залучення свідків, які були присутні на місці сварки та дачі пояснень, хоч позивач вину свою не визнавав. Як слідує з тексту постанови про адміністративне правопорушення вина позивача виключно в тому, що він відмовився писати заяву щодо притягнення його дружини до відповідальності, хоча конфлікт з нею, з приводу чого позивачем і викликались працівники поліції, був, і в постанові жодного спростування на цей факт не зазначено.

Тому позивач ОСОБА_1 просить суд поновити йому строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення ГАБ 963295 від 23.05.2021 року, винесену відповідачем, та скасувати дану постанову як незаконну.

Ухвалою від 13 вересня 2021 року відкрито провадження за даним позовом та призначено судове засідання на 12 жовтня 2021 року, про що учасники справи повідомлені належним чином. Відповідачу було запропоновано до початку судового розгляду подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив та заперечення та роз`яснено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень статті 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить задовольнити.

Відповідач Рог О.В. в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином - в матеріалах справи є розписка про вручення відповідачу судового виклику, тому в силу положень ч.2 ст. 268 КАС України відповідач вважається належним чином повідомленим про часі місце розгляду справи. У встановлений судом строк відповідач Рог О.В. відзив на позов не надав, заяви про відкладення розгляду справи, про неможливість явки в судове засідання чи про розгляд справи без його участі відповідач Рог О.В. суду не надав.

Положенням ч.1 ст. 205 КАС України передбачено, що неявка у судове засідання учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Крім того, згідно положень ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні але всі учасники справи не з`явились у судове засідання хоча і бути належним чином повідомлені про дату час і місце судового розгляду суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції. Враховуючи положення ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Поскільки по даній справі не було встановлено перешкод для її розгляду без учасників справи, тому розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Вирішуючи вимогу позивача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку, суд виходить з наступного.

Згідно приписів ч. ч. 1-2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Відповідно до 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Відповідно до ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена відповідачем 23 травня 2021 року, але позивачу не була вручена і він не знав про її наявність. На спростування даного посилання позивача відповідачем не надано жодних доказів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, отже заява про поновлення строку звернення підлягає задоволенню. Причини несвоєчасного звернення до суду з адміністративним позовом ОСОБА_3 слід визнати поважними.

В судовому засіданні встановлено, що 23 травня 2021 року відповідачем Рог О.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 963295 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст 183 КУпАП і накладено штраф в сумі 850 грн. також в постанові зазначено, що у разі несплати штрафу протягом 15 днів з метою примусового ви конання постанови органу державної виконавчої служби стягнути з порушника подвійний розмір штрафу в сумі 1700 грн (а.с.8). зазначена постанова винесена відповідачем за те, що 23.05.2021 року в 02 год 49 хв ОСОБА_3 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про те, що з дружиною ОСОБА_4 виник конфлікт, але від написання заяви відмовився. (а.с.8). Постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2021 року Срібнянського ВДВС було відкрито виконавче провадженя про примусове виконання постанови ГАБ № 963295 від 23.05.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 1700 грн (а.с.8). дана постанова була направлена позивачу 18.08.2021 року згідно копії поштового конверту (а.с.20). Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП). За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема і передбачені статтю 183 КУпАП.

Згідно статей 276, 280, 283 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Разом з тим, суд зауважує, що за приписами статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 73 КАС передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування згідно ч.2 ст.74 КАС. Відповідно до ст.77 КАС, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, стаття 183 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб, яке тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення оскарженої постанови вказано, що ОСОБА_3 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції. Суд зауважує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа органу Національної поліції має обов`язок всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 55 Конституції України гарантовано, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про Національну поліцію України», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 6 Закону). Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач посилаєтеся на те, що відповідач при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП належним чином не перевірив інформацію, яку повідомив позивач, та не довів чи була надана інформація дійсно завідомо неправдивою, при цьому в постанові взагалі не вказано, яку саме завідомо неправдиву інформацію повідомив позивач. Жодних доказів, що дійсно виклик поліції ОСОБА_1 здійснив безпідставно в матеріалах справи не міститься, відзив відповідачем на позов не надано. Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст 183 КУпАП.

Відповідач Рог О.В. не надав до суду жодних доказів, які б підтверджували правомірність винесеного ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, а тому постанова про притягнення позивача до адміністративної є неправомірними. Таким чином, в силу положень КАС України відповідач вважається таким, що не довів правомірності винесеного ним рішення про притягненнях позивача до адміністративної відповідальності, а тому постанова про притягнення позивача до адміністративної за ст. 183 КУпАП є неправомірною.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язок особи, яка склала матеріали про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в розумінні ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, поскільки в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи зі змісту правових норм ст. 251 КУпАП і ст. 72 КАС України доказами в зазначеній справі є будь-які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою) при складенні постанови про накладення адміністративного стягнення та судом при розгляді справи щодо оскарження даної постанови в порядку адміністративного судочинства, встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. За таких обставин суд приходить до висновку про непідтвердженість факту порушення позивачем вимог КУпАП з огляду на відсутність належних та допустимих доказів цього. Таким чином, суд вважає, що відповідачем прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Згідно зі ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При вирішенні даного спору, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем суду не надано належних і допустимих доказів правомірності винесеної ним постанови 23 травня 2021 року.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладені приписи процесуального законодавства, висновки, яких суд дійшов за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 73-77, 121-123, 194, 229, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Позов ОСОБА_1 до інспектора РПП СПД Прилуцького РВП України в Чернігівській області Рог Олександра Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ГАБ № 963295 від 23 травня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором РПП СПД Прилуцького РВП в Чернігівській області Рог Олександром Васильовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст 183 КУпАП, і провадження по справі закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання учасниками справи копії рішення.

Суддя Л.В.Тіщенко