Справа № 140/134/21
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/134/21 пров. № А/857/12801/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гудима Л.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року (судді Валюха В.М., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Луцьк) у справі №140/134/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Укр-Петроль» до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Паливно-торгова фірма «Укр-Петроль» 04.01.2021 звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 07.05.2020 № 154-р.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Головне управління ДПС у Житомирській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із частиною 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі №140/134/21 та ухвалою судді від 09.08.2021 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що у 2020 році ТзОВ ПТФ «Укр-Петроль» звернулося до ГУ ДФС у Житомирській області із заявами (разом з пакетом документів) щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, та за результатами поданих документів позивачу були видані ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, а саме: за заявою від 13.02.2020 № Г/1872, за адресою місця торгівлі: Україна, Житомирська область, м. Бердичів, вул. Вінницька, 26, АЗС №1 з магазином (т. 1, а. с. 35-50) видано ліцензію реєстраційний номер 2000015, терміном дії з 27.02.2020 до 27.02.2025 (т. 1, а. с. 9); за заявою від 13.02.2020 № Г/1873, за адресою місця торгівлі: Україна, Житомирська область, м. Бердичів, вул. Житомирська, 78-б, АЗС №2 з магазином (т. 1, а. с. 50-63) видано ліцензію реєстраційний номер 2000016, терміном дії з 27.02.2020 до 27.02.2025 (т. 1, а. с. 8); за заявою від 13.02.2020 № Г/1870, за адресою місця торгівлі: Україна, Житомирська область, Житомирський район, с. Глибочиця, а/д Київ-Чоп, 127+800 км. праворуч, АЗС № 1 з магазином (т. 1, а. с. 64-81) видано ліцензію реєстраційний номер 2000017, терміном дії з 27.02.2020 до 27.02.2025 (т. 1, а. с. 7); за заявою від 28.02.2020 № Г/2601, за адресою місця торгівлі: Україна, Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Пилиповичі, а/д Київ-Чоп, 232 км праворуч, АЗС №1 з магазином (т. 1, а. с. 82-96) видано ліцензію реєстраційний номер 2000022 терміном дії з 12.03.2020 до 11.03.2025 (т. 1, а. с. 12); за заявою від 28.02.2020 № Г/2602, за адресою місця торгівлі: Україна, Житомирська область, Житомирський район, с. Левків, а/д Київ-Чоп, 128+550км ліворуч, АЗС № 2 з магазином (т. 1, а. с. 99-118) видано ліцензію реєстраційний номер 2000023 терміном дії з 12.03.2020 до 11.03.2025 (т. 1, а. с. 12).

17.05.2020 ГУ ДПС у Житомирській області прийняло розпорядження № 154-р «Про анулювання ліцензій», яким відповідно до статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», на підставі інформації, отриманої від Житомирської РДА листом від 16.04.2020 № 18-5/584 (вх. № 7444/5 від 27.04.2020), Нововоград-Волинської РДА листом від 13.04.2020 № 02-20/708 (вх. № 7439/5 від 27.04.2020), Бердичівської міської ради листом від 16.04.2020 № 02-24/616 (вх. № 7850/5 від 29.04.2020) та Управління Держпраці у Волинській області листом від 27.04.2020 № 1406/01-06.1 (вх. № 7536/5 від 28.04.2020), зобов`язано забезпечити у порядку, передбаченому чинним законодавством, виконання процедури анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним суб`єкту господарювання ТзОВ ПТФ «Укр-Петроль», у зв`язку з отриманням від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами, та встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії, а саме: реєстраційний номер 2000017 за адресою місця торгівлі: Житомирська область, Житомирський район, с. Глибочиця, а/д Київ-Чоп, 127+800 км праворуч, АЗС № 1 з магазином; реєстраційний номер 2000023 за адресою місця торгівлі: Житомирська область, Житомирський район, с. Левків, а/д Київ-Чоп, 128+550км ліворуч, АЗС № 2 з магазином; реєстраційний номер 2000022 за адресою місця торгівлі: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Пилиповичі, а/д Київ-Чоп, 232 км праворуч, АЗС №1 з магазином; реєстраційний номер 2000015 за адресою місця торгівлі: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Вінницька, 26, АЗС №1 з магазином; реєстраційний номер 2000016 за адресою місця торгівлі: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Житомирська, 78-б, АЗС №2 з магазином (т. 1, а. с. 178-179).

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянтів, що викладені у апеляційних скаргах, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.

За приписами статті 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю. Річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним. Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством. Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років. Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

У разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Статтею 15 Закону № 481/95-ВР також передбачено, що ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі: заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво); рішення про скасування державної реєстрації суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво); несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії; рішення суду про встановлення факту незаконного використання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) марок акцизного податку (стосовно імпортерів); рішення суду про встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку; рішення суду про встановлення факту переміщення суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольних напоїв або тютюнових виробів поза митним контролем; порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях; отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами; встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.

Згідно із частиною першою статті 16 Закону № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Підпунктом 1 пункту 3 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 (далі - Положення № 227), передбачено, що основними завданнями ДПС є: реалізація державної податкової політики, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків, зборів, платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 27 пункту 4 Положення № 227 ДПС відповідно до покладених на неї завдань: здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, з оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами і рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та контроль за таким виробництвом; здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом.

Згідно із пунктом 7 Положення № 227 ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи. ДПС та її територіальні органи є контролюючими органами (податковими органами, органами стягнення).

Отже, відповідач є органом, який видає та анулює ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, та згідно із частиною 1 статті 16 Закону № 481/95-ВР здійснює контроль за дотриманням норм цього Закону.

При цьому, ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження, зокрема, на таких підставах: отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами; встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

З урахуванням наведеного статті 15, 16 Закону № 481/95-ВР визначають повноваження контролюючого органу щодо видачі ліцензії (в т. ч. на право роздрібної торгівлі пальним) та її анулювання, підстави для анулювання. Проте, вказаний Закон № 481/95-ВР не регулює процедуру прийняття розпорядження про анулювання ліцензії.

Законом, який регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності, є Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII (далі - Закон № 222-VIII). Проте, згідно із пунктом 3 частини другої статті 2 Закону № 222-VIII дія цього Закону не поширюється на ліцензування таких видів господарської діяльності: виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, що здійснюється відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Тобто, Закон № 222-VIII на спірні правовідносини у цій справі не поширюється. Водночас, суд звертає увагу на підхід законодавця щодо регулювання у цьому Законі процесу прийняття органом ліцензування рішення про анулювання ліцензії у разі виявлення недостовірності даних у документах, поданих суб`єктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії, зокрема, за приписами статті 16 Закону № 222-VIII таке рішення приймається на підставі відповідного акту про виявлення недостовірності за результатами перевірки.

Згідно із підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючими органами є: податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Відповідно до підпунктів 20.1.10, 20.1.14 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів; у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів.

Пунктами 61.1, 61.2 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

За приписами підпунктів 62.1.1 - 62.1.4 пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Тобто, система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю за дотриманням законодавства з питань ліцензування охоплюється поняттям «податковий контроль», який здійснюється шляхом перевірок щодо дотримання такого законодавства.

Згідно із підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки Закон № 481/95-ВР визначає лише повноваження контролюючого органу щодо анулювання ліцензій та підстави для їх анулювання, але не регулює процедуру прийняття розпорядження про анулювання ліцензії (зокрема, у тій частині, що стосується встановлення фактів порушення законодавства при отриманні ліцензії, надання можливості платнику податку подати пояснення та документи на їх спростування), тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню вказані вище положення ПК України, які регулюють правовідносини щодо здійснення контролюючими органами податкового контролю за дотриманням законодавства з питань ліцензування. Крім того, такого висновку суд дійшов також тому, що фінансові санкції у вигляді штрафів до суб`єктів господарювання відповідно до статті 17 Закону № 481/95-ВР контролюючі органи застосовують виключно за результатами проведення податкових перевірок.

Відтак, доводи позивача про те, що анулюванню ліцензій обов`язково повинна була передувати податкова перевірка ТзОВ ПТФ «Укр-Петроль» є обгрунтованими. Проте, оскільки будь-якої перевірки, яка зафіксована належними доказами, стосовно позивача не проводилося, представники підприємства стосовно надання відповідних пояснень чи заперечень не залучалися та не запрошувалися, жодні акти перевірки по встановленим фактам не складалися та не підписувалися, тому оскаржуване розпорядження не можна визнати правомірним.

Крім того, за змістом статті 15 Закону № 481/95-ВР однією з підстав для прийняття розпорядження про анулювання ліцензії є встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії. Тобто, недостовірні дані у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії, повинен подати саме заявник (зокрема, шляхом заповнення недостовірних даних у заяві щодо отримання ліцензії), який не може нести відповідальності за можливі помилки, допущені органами державної влади при оформленні документів.

Відповідач вказує, що позивач разом із заявами щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним подав копію дозволу Управління Держпраці у Волинській області від 03.12.2019 № 649.19.07 на експлуатацію устаткування підвищеної небезпеки (т. 1, а. с. 53), у якому відомості щодо кількості та року виготовлення паливно-роздавальних колонок та резервуарів відрізняються від відомостей, зазначених у копії дозволу Управління Держпраці у Волинській області від 03.12.2019 № 649.19.07, наданого Управлінням Держпраці у Волинській області за запитом ГУ ДПС у Житомирській області (т. 1, а. с. 147-148).

Тобто, факт наявності розбіжностей щодо відомостей, зазначених у копіях дозволів Управління Держпраці у Волинській області від 03.12.2019 № 649.19.07, наданих позивачем при поданні заяви щодо отримання ліцензії та Управлінням Держпраці у Волинській області за запитом ГУ ДПС у Житомирській області, не свідчить про подання позивачем недостовірних даних, позаяк він несе відповідальності за можливе неналежне оформлення органами державної влади дозвільних документів. Так само, не може бути підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження про анулювання ліцензії наявність розбіжностей щодо кількості колонок АЗС, відображених у наданій позивачем копії акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію (АЗС по вул. Леніна 78 б, ПП «УкрПетрол») від 01.09.2003 (т. 1, а. с. 60 зворот - 63), та у надісланій Бердичівською міською радою Житомирської області копії цього акту (т. 1, а. с. 220-224).

За приписами статті 15 Закону № 481/95-ВР однією з підстав для прийняття розпорядження про анулювання ліцензії є також отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами.

Пунктом 73.3 статті 73 ПК України передбачено, що письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Колегія суддів вважає, що отримана від уповноважених органів інформація (а саме щодо документів, які подані разом із заявою на отримання ліцензії), є податковою інформацією, що передбачає надсилання платнику податків письмового запиту, та у випадку ненадання пояснень платником - можливість призначення документальної позапланової перевірки відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Проте, відповідач письмового запиту позивачу за наслідками отримання від уповноважених органів податкової інформації (а саме про те, що документи, копії яких подані позивачем разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами) не надсилав.

Суд звертає увагу, що в тексті оскаржуваного розпорядження від 07.05.2020 № 154-р відсутні дані про те, які саме документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися уповноваженими органами.

Також апелянт вказує, що акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (АЗС - Житомирський район, автомобільна дорога М-06 Київ-Чоп км 128+550 /ліворуч/) не затверджувався Житомирською РДА рішенням від 14.05.2007 №193, акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (АЗС - Житомирський район, автомобільна дорога М-06 Київ-Чоп км 127+800 /праворуч/) не затверджувався Житомирською РДА рішенням від 16.04.2008 №77/2 та акт державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію (АЗС - на автодорозі Київ-Чоп (км 231+850 праворуч поблизу с. Анета Новоград-Волинського району Житомирської області) не затверджувався розпорядженням голови РДА від 11.05.2004 №203, що підтверджується листом Житомирської РДА від 16.04.2020 №18-5/584 (т. 1, а. с. 201), листом Новоград-Волинської РДА від 13.04.2020 №02-20/708 (т. 1, а. с. 188).

Разом з тим, у листах Житомирської РДА від 16.04.2020 №18-5/584 (т. 1, а. с. 201) Новоград-Волинської РДА від 13.04.2020 №02-20/708 (т. 1, а. с. 188) вказано про те, в адміністраціях відсутня інформація щодо зазначених актів державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, що не може свідчити, що такі акти взагалі не складалися.

Крім того, з акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (АЗС - Житомирський район, автомобільна дорога М-06 Київ-Чоп км 127+800 /праворуч/) та акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (АЗС - Житомирський район, автомобільна дорога М-06 Київ-Чоп км 128+550 /ліворуч/) вбачається, що ці акти зареєстровані в органі державного архітектурно-будівельного контролю (т. 1, а. с. 75-77, 107-109), проте відповідач не надав суду доказів відсутності вказаної реєстрації зазначених актів.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване розпорядження від 07.05.2020 № 154-р «Про анулювання ліцензій» прийняте з порушенням встановленого порядку (тобто, без проведення податкової перевірки), з порушенням права позивача на участь у процесі прийняття цього рішення. Крім того, відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив наявність правових та фактичних підстав для прийняття вказаного розпорядження щодо анулювання позивачу ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі №140/134/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

Л.Я. Гудим