Справа № 420/13827/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя (вул. Ділова, 24, м. Київ, 03150, ) про стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, в якому позивач просить суд стягнути з прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/4729/20 від 26.10.2020 про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення та нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та в органах прокуратури України за період з 27.10.2020 по 19.11.2020 включно у розмірі 22210,56 грн. (двадцять дві тисячі двісті десять гривень 56 копійок).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/4729/20 від 26.10.2020 року, серед іншого, поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення та нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та в органах прокуратури України з 7 травня 2020 року та стягнуто з прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.05.2020 по 26.10.2020 у сумі 144368,64 грн. Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення та нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в органах прокуратури України з 07.05.2020 року та в частині стягнення з прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на користь позивача заробітної плати за період вимушеного прогулу з 07.05.2020 по 26.10.2020 у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 25295,46 грн.

Наказом керівника прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя від 20.11.2020 № 135к, скасовано наказ прокурора Автономної Республіки Крим № 68к від 30.04.2020 року про звільнення ОСОБА_1 та цим же наказом ОСОБА_1 поновлено на посаді.

Позивач зазначає, що при підрахунку суми виплат за час вимушеного прогулу було встановлено, що відділом фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя виплату позивачу проведено лише за період вимушеного прогулу з 07.05.2020 року то 26.10.2020 року, а за час вимушеного прогулу з 27.10.2020 по фактичне відновлення на роботі, тобто 20.11.2020, виплати не проведено.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не виплати коштів за затримку у виконанні судового рішення незаконною та такою, що порушує його право на належний рівень соціального забезпечення, гарантоване Конституцією України, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 09.08.2021 року відкрито провадження по справі та повідомлено сторін, що суд розгляне справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

02.09.2021 року до суду надійшов відзив в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

У прокуратурі Автономної Республіки Крим та міста Севастополя відсутня посада, на якій, відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі № 420/4729/20, необхідно поновити ОСОБА_1 , у звязку з чим відповідач звертався з заявами про роз`яснення рішення суду.

Поновлення ОСОБА_1 20.11.2020 на посаді прокурора відділу, відбулось у звязку з тим, що 19.11.2020 до прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя надійшла постанова державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.11.2020 року про необхідність виконати рішення І інстанції щодо поновлення Позивача на роботі та виплати останньому грошових коштів, а заява прокуратури автономії про роз`яснення рішення суду не розглянута протягом довготривалого строку, що свідчить про відсутність в діях прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ознак бездіяльності.

Після видання наказу керівника прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя від 20.11.2020 № 135к про поновлення Позивача на посаді, останньому виплачено усі суми зазначені в рішенні І інстанції за конкретно визначений період.

Водночас прокуратура автономії не погоджується із розрахунком середнього заробітку, зазначеного в мотивувальній частині рішення суду, що також є предметом оскарження на даний час в суді касаційної інстанції.

Відповідно до довідки наданої відділом фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури автономії, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 272,86 грн.

02.09.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач додатково зазначив, наступне.

Стосовно посилань на відсутність посади позивач зазначаив, що під час розгляду адміністративної справи судом першої інстанції враховано, що відповідно до наказу Генерального прокурора від 03.09.2020 № 410 «Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур», юридичну особу «Прокуратура Автономної Республіки Крим» перейменовано у «Прокуратуру Автономної Республіки Крим та міста Севастополя» без зміни ідентифікаційного коду юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Також, 08.09.2020 Генеральним прокурором підписано наказ № 414 «Про день початку роботи обласних прокуратур», яким визначено днем початку роботи обласних прокуратур у тому числі прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя 11.09.2020.

Таким чином прокуратура Автономної Республіки Крим не перебувала у стані ліквідації чи реорганізації, а також на час звільнення з посади не відбувалось скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. Відбулася лише зміна назви (перейменування).

Позивач зазначає, що починаючи з 27.10.2020 рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/4729/20 від 26.10.2020 підлягало негайному виконанню в частині поновлення його на посаді.

Згідно листа прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя від 18.11.2020 № 27-77вих-20, що у період з 28.10.2020 по 17.11.2020 включно у прокуратурі Автономної Республіки Крим та міста Севастополя наявно 13 вакантних посад прокурорів, проте жодної посади позивачу запропоновано не було.

Фактично рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/4729/20 від 26.10.2020 виконано лише 20.11.2020 шляхом видання прокуратурою Автономній Республіці Крим та міста Севастополя розпорядчого документу - № 135к від 20.11.2020.

При цьому позивач зазначає, що для розрахунку компенсації втраченого середнього заробітку за затримку виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/4729/20 від 26.10.2020, слід застосовувати розмір середньоденної заробітної плати позивача у сумі 1233,92 грн., що розрахований у вказаному судовому рішенні, яке набуло законної сили 02.06.2021.

15.09.2021 року до суду надійшли заперечення, в яких зазначено, що ОСОБА_1 не було можливим поновити на вакантній посаді в прокуратурі Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, оскільки переведення на посаду в обласній прокуратурі можливе лише тільки у разі успішного проходження атестації, а згідно рішення суду апеляційної інстанції у справі № 420/4729/20, поновлення Позивача на посаді не може вважатись переведенням, оскільки останній переатестацію не пройшов.

Щодо посилань позивача на розрахунок, який викладений у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 року у справі № 420/4729/20, відповідач зазначає, що такий розрахунок не може бути прийнятим до уваги, оскільки подана позовна заява у даній справі стосується іншого предмету спору, охоплює інший період часу, а тому необхідно досліджувати доводи та докази подані сторонами окремо, зокрема надану довідку відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури автономії.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працював в органах прокуратури.

На підставі рішення № 6 кадрової комісії №2, керуючись ст.11 Закону України Про прокуратуру, п.3 пп.2 п.19 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури, наказом прокуратури Автономної республіки Крим від 30.04.2020 року №68к позивача звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення та нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Автономної Республіки Крим та з органів прокуратури України на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 06 травня 2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 року по справі №420/4729/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокурорів Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Офіс Генерального прокурора задоволено частково, а саме:

визнано протиправним та скасовано рішення № 6 кадрової комісії № 2 від 05.03.2020 Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора - прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення та нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_1 ;

визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Автономної Республіки Крим Поночовного І.М. від 30.04.2020 № 68к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення та нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Автономної Республіки Крим та з органів прокуратури України з 06.05.2020 на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України Про прокуратуру;

поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення та нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в органах прокуратури України з 07.05.2020 року;

стягнуто з прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.05.2020 року по 26.10.2020 року у сумі 144368,64 грн. (сто сорок чотири тисячі триста шістдесят вісім гривень шістдесят чотири копійки) з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів;

допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення та нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в органах прокуратури України з 07.05.2020 року та в частині стягнення з прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на користь ОСОБА_1 заробітної плати за період вимушеного прогулу з 07.05.2020 року по 26.10.2020 року у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 25295,46 грн. (двадцять п`ять тисяч двісті дев`яносто п`ять гривень сорок шість копійок) з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

20.11.2020 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 року по справі №420/4729/20 Прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя видала наказ №135-к, згідно якого скасовано наказ прокурора Автономної Республіки Крим № 68к від 30.04.2020 року про звільнення юриста 1 класу ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення та нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Автономної Республіки Крим та органів прокуратури України на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 6 травня 2020 року та поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення та нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Автономної Республіки Крим з 7 травня 2020 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 року по справі №420/4729/20, задоволено частково апеляційні скарги прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, Офісу Генерального. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів №6 від 05.03.2020 року скасовано, та ухвалено у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року залишено без змін.

Позивач звернувся 30.07.2021 до прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя із заявами, у яких просив надати інформацію чи проведено виплату за час вимушеного прогулу з 26.10.2020 по 20.11.2020, а також просив провести виплату за вказаний час вимушеного прогулу.

Листом прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя № 27-442вих-21 від 30.07.2021, повідомлено про те, що виплати за час вимушеного прогулу за період з 27.10.2020 по 19.11.2020 включно не проводились.

У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Стаття 43 Конституції України визначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 КЗпП України обумовлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Отже, нормами КЗпП України передбачені випадки стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зокрема у разі поновлення на роботі вирішується питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу (стаття 235 КЗпП України), а у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника вирішується питання оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника (стаття 236 КЗпП України).

З матеріалів справи судом встановлено, що Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 року по справі № 420/4729/20 виконано 20.11.2020 року оскільки наказом від 20.11.2021 року №135-к було поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення та нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Автономної Республіки Крим з 7 травня 2020 року.

Оскільки рішення суду було допущено до негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді суд вважає що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо затримки негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді.

При цьому відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що він не мав можливості виконати Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 року по справі № 420/4729/20 своєчасно.

Суд зазначає, що відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно з якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що оскільки рішення суду про поновлення позивача на роботі відповідачем своєчасно не виконано, то відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України він має право на отримання середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

При цьому, як встановлено судом та не заперечується відповідачем, виплати за час вимушеного прогулу за період з 27.10.2020 по 19.11.2020 включно не проводились.

Статтею 27 Закону України Про оплату праці передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі Порядок), який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Абзацом 3 пункту 3 Порядку визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з п.5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 січня 2014 року №21-395а13.

При цьому рішенням суду від 26.10.2020 року по справі № 420/4729/20 встановлено, що сума середньоденної заробітної плати позивача складає 1233,92 грн. і стягнуто з відповідача на користь позивача заробітну плату по 26.10.2020 року.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача щодо невірного розрахунку середньоденного розміру заробітної плати, оскільки при обчисленні середньоденного розміру заробітної плати позивача суд у справі № 420/4729/20 керувався вимогами Порядку, і рішення суду в цій частині залишено без змін.

Відповідно до розрахунку норм тривалості робочого часу на 2020 рік (Лист Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 р. №1333/0/206-19), кількість робочих днів у жовтні - 21 (з 27.10.2020 по 31.10.2019 4 робочих дні), у листопаді 21 (з 01.11.2020 по 19.11.2020 14 робочих днів).

Таким чином загальний строк затримки виконання рішення складає 18 днів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що з Прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя слід стягнути на користь позивача заробітну плату за період з 27.10.2020 по 19.11.2020 включно у розмірі 22210,56 грн.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов належить до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя (вул. Ділова, 24, м. Київ, 03150, ) про стягнення середнього заробітку задовольнити.

Стягнути з прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/4729/20 від 26.10.2020 за період з 27.10.2020 по 19.11.2020 включно у розмірі 22210,56 грн. (двадцять дві тисячі двісті десять гривень 56 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук