Справа № 532/1985/21
Суддя: Макарчук С. М.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Макарчука С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки у порядку письмового провадження за відсутності сторін справу № 532/1985/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , представник позивача: адвокат Ковтун Олександр Павлович, до Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

Встановив:

І. Позиція позивача

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги № 1054231 від 26.08.2021 діє адвокат Ковтун Олександр Павлович, звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області із позовом, у якому прохає скасувати постанову Інспектора СРПП ВП № 2 КРУП в Полтавській області, серія БАБ № 042678, якою його, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч.1 ст. 132-1 КУпАП; стягнути судові витрати з Головного управління Національної поліції в Полтавській області, .

Зазначає, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510 гривень за частиною 1 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач із постановою не погоджується та зазначає, що габаритно-ваговий контроль, визначення його відповідності нормам можуть лише уповноважені співробітники «Укртрансбезпеки», а винесення постанови у цьому випадку не належить до повноважень патрульної поліції.

Вказує, що інспектором порушено порядок проведення замірювання ваги вантажу, тобто його здійснено особою, не уповноваженою на здійснення такої перевірки.

Водночас посилається на те, що автодороги 0-1711372/М-22/Соснівка-Кременчук-Горішні Плавні, яка зазначена в оскаржуваній постанові, не існує, а рішення про заборону руху вантажного великогабаритного транспорту загальною вагою вище 24 т і навантаженням на вісь більше 7 т на автодорозі Т17-11/М-22/Кременчук-Соснівка-Горішні Плавні в межах Кременчуцького району Полтавської області не приймалося та, відповідно, з органами МВС України не погоджувалося.

Також звертає увагу на примітку до статті 132-1 КУпАП, відповідно до якої дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

ІІ. Позиція відповідачів

Сектором реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі також - Відповідач 1) подано відзив на позовну заяву, у якій Відповідач 1 прохає повністю відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Посилається на те, що контроль за неухильним дотриманням ПДР учасниками дорожнього руху законом покладено на органи Національної поліції.

Вважає, що не відповідають дійсності доводи позовної заяви про те, що інспектор поліції (мається на увазі інспектор СРПП ВНП №2 КРУП старший сержант поліції Пальчик Ігор Володимирович) під час зупинки транспортного засобу, яким керував Позивач, не повідомив законних підстав для його зупинки, а лише повідомив, що вантаж, який перевозиться є великогабаритним та перевозиться без належного оформлення. У свою чергу просимо суд прийняти до увагу, що на даний проміжок автодороги О-1711371 /М-22/ Соснівка - Кременчук - Горішні Плавні, де саме і було зупинено працівниками поліції Позивача, поширюється зона дії трьох дорожніх знаків, а саме: 3.15 «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує 24 т. заборонено», 3.16 «Рух транспортних засобів, навантаження на вісь яких перевищує 7 т. заборонено», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 90 км/год». Дані дорожні знаки розміщені на інформаційному щиті, встановленому Полтавською обласною державною адміністрацією та Агентством місцевих доріг, оскільки дана дорога відноситься до автомобільних доріг загального користування місцевого значення і на транспортні засоби, які рухаються вказаними дорогами розповсюджуються обмеження, передбачені п.22.5 ПДР, а саме: навантаження на вісь не більше 7 т. та фактична маса не більше 24т. Вказує, що факт наявності даних обмежень Позивачем не заперечується.

Посилається на те, що у відповідності до п. 7 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби зокрема у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху. Оскільки на даному проміжку дороги встановлено знаки, які забороняють рух транспортних засобів з обмеженням загальної маси, саме для перевірки правомірності проїзду вантажних транспортних засобів на предмет відповідності їх маси вимогам знаку, здійснюється зупинка навантажених транспортних засобів.

На цій підставі і було зупинено транспортний засіб, яким керував Позивач та відповідно інспектором СРПП була повідомлена причина його зупинки. Після перевірки наданих Позивачем документів, зокрема ТТН №5 було встановлено, що вага вантажу складає 24 560 кг., а маса разом із транспортним засобом - 38 630 кг., що на 14630 кг. перевищує допустиму загальну вагу транспорту, що може рухатися по вказаному проміжку дороги.

Вважає безпідставними доводи Позивача стосовно того, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів здійснюється лише на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю і лише представниками органів Укртрансбезпеки, оскільки згідно п. 3 та 6 Постанови КМУ №879, на яку посилається Позивач, документальна форма габаритно-вагового контролю може здійснюватися поза пунктами габаритно-вагового контролю в тому числі й уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Також вказує, що не заслуговують на увагу твердження Позивача про те, що дороги місцевого значення, яку вказано в оскаржуваній постанові як місце події, не існує, оскільки за Переліком автомобільних доріг загального користування місцевого значення Полтавської області, який затверджено розпорядженням Полтавської ОДА №488 від 01.07.2021 року, за №44 вказано дорогу М-22 «Соснівка - Кременчук - Горішні Плавні», яка відповідно є дорогою місцевого значення, по якій заборонено рух транспортних засобів фактичною масою понад 24 т.

Звертає увагу суду на той факт, що Позивачем не заперечується факт перевантаження транспортного засобу, доказів, що вказують на відповідність ваги його автомобіля вимогам дорожніх знаків на даному проміжку дороги, ним не надано та, беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Головне управління Національної поліції в Полтавській області (далі також - Відповідач 2) правом на подання відзиву не скористалося.

ІІІ. Процесуальні дії по справі

07 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , поданий і підписаний представником позивача, адвокатом Ковтуном Олександром Павловичем.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 07 вересня 2021 року справу передано на розгляд судді Макарчуку С.М.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачеві десятиденного строку з дня отримання ухвали для усунення недоліків.

24 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку до Кобеляцького районного суду Полтавської області за підписом представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої додані позовна заява у новій редакції з додатками та заява про заміну відповідачів.

Ухвалою від 29 вересня 2021 року позовну заяву в редакції, отриманій судом 24 вересня 2021 року, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін та з урахуванням особливостей розгляду справ цієї категорії, визначених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України. Витребувано з СРПП ВП № 2 КРУП ГУНП в Полтавській області належним чином завірені матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 131-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

11 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив СРПП ВП № 2 КРУП ГУНП в Полтавській області. Водночас, у відзиві відповідач повідомляє про неможливість подання суду належним чином завіреної копії постанови через те, що оригінал оскаржуваної постанови із відповідними супровідними документами направлено до органів ДВС для реалізації її виконання у частині стягнення з Позивача визначеної суми штрафу.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Представником позивача та Відповідачем 1 подано письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач особисто та Відповідач 2 будь-яких заяв, клопотань з процесуальних питань чи з приводу позовних вимог по суті не подавали.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

IV. Встановлені обставини та висновки суду

Судом встановлено, що 18 серпня 2021 року інспектором СРПП ВП №2 КРУП ГУНП в Полтавській області старшим сержантом поліції Пальчиком Ігорем Володимировичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАБ № 042678, відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до цієї постанови, 18 серпня 2021 року о 17 годині 35 хвилин на а/д О 1711372/М-22/Соснівка - Кременчук - Горішні Плавні, 1 км, водій, керуючи транспортним засобом SCANIA, днз НОМЕР_1 разом з напівпричепом BODEX днз НОМЕР_2 по дорозі місцевого значення вантаж згідно ТТН № 5 вагою понад 24 560 кг , а разом з транспортним засобом становить 38 630 кг, чим порушив підпункт 22.5 ПДР України і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 132-1 КУпАП.

Додатками до постанови зазначено «матеріали справи».

Відомостей про здійснення відеофіксації постанова не містить.

Відповідачем оригінал оскаржуваної постанови та додатки до неї на вимогу суду не надані, у зв`язку з чим суд оцінює лише копію цієї постанови, надану та завірену позивачем (а.с. 5, 23).

Що саме являють собою зазначені у постанові «матеріали справи» відповідачем не зазначено, про причини їх неподання відповідач у відзиві не вказує.

З огляду на наведене слід дійти висновку, що окрім посилання у фабулі правопорушення на ТТН № 5, зміст якої у постанові не наведений, відомостей про існування будь-яких інших доказів вчинення позивачем правопорушення постанова не містить.

За відсутності будь-яких доказів та даних, окрім взаємоспростовних тверджень позивача і відповідача, суд не може встановити дійсний порядок дій як працівника поліції, так і позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови.

Разом з тим, слід зазначити наступне.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ст. 132-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

Відповідно до п. 2.4-2 ПДР України у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам та правилам руху такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Отже, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ст.132-1 КУпАП, транспортний засіб мав би бути тимчасово затриманий працівником уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху. Проте, відповідачами не надано доказів вчинення таких дій, зокрема складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

У ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» зазначено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879), передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до п. 1.10 ПДР габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Згідно п.п 6 п. 2 Порядку № 879 місце здійснення габаритно-вагового контролю - це спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Таким чином, вказаним Порядком № 879 передбачено місцем здійснення габаритно-вагового контролю лише спеціально облаштовані стаціонарні або пересувні пункти, які повинні відповідати спеціальним вимогам (п.п. 7, 8 п. 2 Порядку).

Порядок № 1007/1207 визначає процедуру габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів на автомобільних дорогах загального користування за допомогою стаціонарних чи пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1007/1207 працівники відповідних підрозділів МВС здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом.

У пункті габаритно-вагового контролю транспортний засіб перевіряється на відповідність вимогам пункту 22.5 ПДР.

Таким чином, у працівників поліції поза межами стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю відсутні повноваження щодо здійснення габаритно-вагового контролю, а при наявності підозри щодо порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів працівники поліції зобов`язані направити транспортний засіб до пересувного чи стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 12, 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

У даному випадку, відсутні будь-які відомості, що транспортний засіб позивача був затриманий відповідачем та після прийняття постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач не продовжив рух.

З даного приводу суд зазначає, що у відповідності до вищевикладених положень підзаконних нормативно-правових актів, відповідач мав би затримати транспортний засіб позивача, однак вбачається, що всупереч таким вимогам, відповідач по справі жодних дій щодо затримання транспортного засобу не вчинив.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до змістуст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином, суд визнає, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не дотримано вимог ст.ст.245, 251, 280 КУпАП, що потягло за собою необґрунтоване притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» від 11 вересня 2019 року № 54-IX, який набрав чинності 25.09.2019 року, статтю 132-1 КУпАП доповнено частиною другою та приміткою.

Так, частина друга статті 132-1 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до примітки до ст. 132-1 КУпАП, дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною другою цієї статті, є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. Підставою для звільнення від відповідальності є наявність у суб`єкта правопорушення дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

В оскаржуваній постанові поліцейським зазначено, що Позивач перевозив вантаж, вага якого сумарно з вагою транспортного засобу перевищували дозволені, чим вчинив правопорушення передбачені ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Тобто, у вину позивачеві ставиться вчинення саме правопорушення, пов`язаного з перевищенням вагових параметрів транспортного засобу.

Водночас, відповідно до Примітки до ст. 132-1 КУпАП, в редакції станом на дату винесення оскаржуваної постанови, дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

При цьому, постанова не містить відомостей про наявність чи відсутність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, у разі, якщо його вагові або габаритні параметри перевищують нормативні, чи відомості про вжиття поліцейським заходів до з`ясування цього питання.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що оскаржувана постанова не містить будь-якого посилання на існування вказаних відповідачем у відзиві дорожніх знаків та порушення позивачем їхніх вимог, а доводи позивача і відповідача щодо зазначення в оскаржуваній постанові номеру автомобільної дороги жодним чином не впливають на висновки щодо наявності чи відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, слід дійти висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови не дотримано вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, оскаржувана постанова не містить посилань на будь-які докази в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та, як наслідок, обґрунтувань правомірності притягнення останнього до адміністративної відповідальності, а склад адміністративного правопорушення, який передбачений саме частиною 1 статті 132-1 КупАП, у діях водія ОСОБА_1 відсутній, а тому постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач поніс витрати на сплату судового збору у розмірі 454 гривні 00 копійок відповідно до квитанції № 24373 від 22.09.2021, а тому вказана сума підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

На підставі наведеного, керуючись статями 73-77,90,241-246,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

Ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову, серія БАБ № 042678 від 18.08.2021, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору у розмірі 454 гривні 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, яким повне рішення не було вручене у день його проголошення, у той же строк з дня його вручення.

Повний текст рішення складено 11 жовтня 2021 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; телефон НОМЕР_4 ).

Представник позивача: адвокат Ковтун Олександр Павлович; РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_2 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; телефон НОМЕР_6 .

Відповідач 1: Сектор реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області; 39600, Полтавська область, Кременчуцький район, м. Кременчук, проспект Свободи, 166; електронна пошта: ; телефон: (0536) 724534, 18.

Відповідач 2: Головне управління Національної поліції в Полтавській області; ; 36014, м. Полтава, вул. Пушкіна, 83.

Суддя