Справа № 480/2183/21
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2021 року Справа № 480/2183/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Осіпової О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Мікулінцевої А.П.,
представника позивача - Кузченко Т.М.,
представника відповідача - Білан С.П.,
свідків - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2183/21 за позовом ОСОБА_4 до Міського голови міста Суми Лисенка Олександра Миколайовича про визнання протиправними та скасування розпоряджень,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до міського голови міста Суми Лисенка Олександра Миколайовича, в якій просить визнати протиправними та скасувати розпорядження міського голови м. Суми від 18.02.2021 №67-к «Про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності» та від 11.03.2021 №112-к «Про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності».
Свої вимоги мотивує тим, що 10.02.2021 р. у відділі організаційно-кадрової роботи йому було надано три листи від 10.02.2021 р. №58/03.02.02-05 за підписом в.о. міського голови з виконавчої роботи, в яких йому запропоновано надати письмові пояснення відповідно до ст. 149 КЗпП України з приводу невиконання службових обов`язків, про що викладено начальником відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Сумської міської ради у службових записках ОСОБА_5 від 01.02.2021 №36/16-12, 02.02.2021 №38/16-12, 03.02.2021 №40/16-12, у яких зазначено, що 01.02.2021 р., 02.02.2021 р., 03.02.2021 р. ОСОБА_4 відмовився від виконання службових обов`язків. З цього приводу він надав на ім`я міського голови ОСОБА_6 розгорнуті письмові пояснення, в яких також вказав, що по відношенню до нього вчиняється дискримінація та відбувається обмеження його прав працівника саме через те, що він звернувся до суду за захистом своїх прав та рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.11.2020р. у справі №480/1117/20 був поновлений на роботі. Конфліктна ситуація з начальником відділу ОСОБА_5 стала підставою для його звільнення з посади головного спеціаліста відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Сумської міської ради з 28.01.2020 р. за прогул без поважних причин (п.4 ст. 40 КЗпП України), оскільки підставою для видачі міським головою розпорядження про його звільнення з роботи слугували доповідні ОСОБА_5 про вчинення ним прогулів. 18.02.2021р. йому було вручено розпорядження міського голови №67-к «Про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності» та оголошено догану за невиконання 01, 02 та 03 лютого 2021 року посадових обов`язків, визначених посадовою інструкцією, без поважних причин.
04.03.2021 р. йому у відділі організаційно-кадрової роботи знову надано лист від 04.03.2021 р. №102/03.02.02-05 за підписом міського голови, в якому запропоновано в термін до 05.03.2021 року надати письмові пояснення з приводу невиконання ним службових обов`язків, оскільки від ОСОБА_5 знову надійшла службова записка про невиконання ним службових обов`язків. Актів і службових записок у відділі організаційно-кадрової роботи йому не було надано. У поясненнях на ім`я міського голови позивач виклав доводи з приводу службової записки ОСОБА_5 , в яких зазначив, що ОСОБА_5 принижував його, висловлювався лайливими, нецензурними словами, кричав на нього образливі слова, а після того, як він написав декілька скарг на ім`я міського голови та повідомив, що знову готується його чергове незаконне звільнення з роботи, у зв`язку з чим ним написані скарги до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, оскільки по відношенню до нього чиниться дискримінація, ОСОБА_5 заборонив йому користуватися службовим комп`ютером, від`єднав його від мережі, встановив у кабінеті камеру. ОСОБА_5 періодично добігав до його столу і починав кричати, чого він не виконує посадову інструкцію. Позивач повторно прохав міського голову вирішити конфліктну ситуацію шляхом переведення його до іншого структурного підрозділу, проте його прохання щодо вирішення конфліктної ситуації та його доводи, викладені у письмових поясненнях, міським головою не взяті до уваги, а 11.03.2021 р. видано розпорядження №112-к «Про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності» та оголошено догану за невиконання протягом 04-26 лютого 2021 року посадових обов`язків, визначених посадовою інструкцією, без поважних причин.
Позивач стверджує, що він не вчиняв винних протиправних дій, за які б можна було притягнути його до дисциплінарної відповідальності, а оспорювані розпорядження про притягнення його до дисциплінарної відповідальності не містять фактичних та конкретних даних щодо причин накладення стягнення, загальні формулювання не пояснюють суть порушень трудової дисципліни, які він допустив в роботі, не містять посилання на конкретні обставини вчинення порушення трудової дисципліни, а викладені у письмових поясненнях ним доводи не взяті до уваги взагалі, внаслідок чого оскаржувані розпорядження є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою від 23.03.2021р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
15.04.2021р. представником відповідача подано відзив на позовну заяву (т.1,а.с.48-53), в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на те, що оскаржувані розпорядження є правомірними, оскільки, починаючи з 01.02.2021р., ОСОБА_4 відмовився виконувати свої посадові обов`язки, визначені посадовою інструкцією, мотивуючи відмову своїми зверненнями до міського голови з питань переводу до іншого структурного підрозділу та наявністю «конфлікту» між ним та керівником, що зафіксовано в службових записках начальника відділу з питань надзвичайного захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_5 від 01.02.2021 № 36/16- 12, від 02.02.2021 № 38/16-12, від 03.02.2021 № 40/16-12, від 26.02.2021 № 78/16-12 та актах №№1,2,3, №№ 4-18, підписаних працівниками ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Зазначає, що на звернення ОСОБА_4 стосовно переведення йому надавалися відповіді. Зокрема, листом від 25.02.2021 № К-317/03.02.01- 01 ОСОБА_4 було роз`яснено, що трудові правовідносини - це добровільний юридичний зв`язок між працівником і роботодавцем. Це поняття трудових відносин визначають його суб`єкти, а через їх обов`язки й зміст цих правовідносин, які є двосторонніми відносинами. Виходячи з викладеного вище, переведення працівника на іншу посаду (робоче місце) повинно здійснюватися з урахуванням інтересів двох сторін, та написання ним заяв про переведення до іншого структурного підрозділу не звільняє його від виконання своїх посадових обов`язків. Так, починаючи з лютого 2021 року, без поважних причин, позивач категорично відмовлявся виконувати будь-які завдання, про що працівники відділу склали відповідні акти відмови виконання посадових обов`язків позивачем, до яких, серед іншого, належить і ведення діловодства відділу (журналу реєстрації вхідної документації, журналу реєстрації розпорядчих документів, журналу реєстрації вихідної документації) та контроль за виконанням документів. Кожного разу, коли позивач відмовлявся виконувати свої посадові обов`язки, їх виконання покладались на іншого працівника, що підтверджується відповідними журналами. Зі змісту розпоряджень чітко вбачається, за які порушення було накладено дисциплінарне стягнення - саме за невиконання посадових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, зазначено докази, які підтверджують вказані порушення - службові записки, та міститься інформація, на підставі яких статей накладено стягнення, а тому дисциплінарні стягнення у вигляді доган прийняті відповідно до норм чинного законодавства та підстави для визнання оскаржуваних розпоряджень протиправними та їх скасування відсутні.
27.04.2021р. представником позивача подано відповідь на відзив (т.1,а.с.134-138), відповідно до якої з 2019 року ним неодноразово надсилалися звернення до міського голови, в яких він наголошував на тому, що між ним та начальником відділу ОСОБА_5 існує конфлікт через неприязне відношення до нього з боку начальника та просив вирішити питання щодо його переводу до іншого структурного підрозділу Сумської міської ради. Проте це питання так і залишилось невирішеним, а міський голова двічі притягнув його до дисциплінарної відповідальності, а 28.03.2021р. звільнив за неналежне виконання посадових обов`язків. Зі змісту спірних розпоряджень не вбачається, що ОСОБА_4 притягнуто до відповідальності за відмову від виконання посадових обов`язків щодо ведення документообігу та контролю документів. Службові записки також не містять інформації про його відмову виконувати такі посадові обов`язки. Оскаржувані розпорядження міського голови не містять конкретних обставини вчинення дій, за які ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, порушення вказано в загальному абстрактному, без зазначення коли саме, які посадові обов`язки, визначені посадовою інструкцією, без поважних причин не виконувалися та за яких обставин. У зв`язку з чим, з оскаржуваних розпоряджень неможливо встановити в чому конкретно проявилося порушення та який проступок вчинено позивачем, за що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а тому, посилання міського голови на те, що він притягнув ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності за відмову від виконання обов`язків щодо ведення документообігу та контролю документів є безпідставними та не можуть братися до уваги, оскільки на ці обставини відсутнє посилання в самих розпорядженнях про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача. Враховуючи викладене, оскаржувані розпорядження є протиправними, оскільки з них неможливо встановити, в чому конкретно проявилося порушення та які проступки вчинено позивачем, за що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Ухвалою від 28.04.2021р. підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Вислухавши пояснення осіб, що з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 14.11.2005 р. склав присягу посадової особи місцевого самоврядування та розпочав свою трудову діяльність у виконавчих органах Сумської міської ради, що підтверджується відомостями, які містяться у трудовій книжці.
06.05.2016р. позивача звільнено з робити у зв`язку ліквідацією департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, проте постановою Зарічного районного суду м. Суми від 12.09.2016 р., яка ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суд від 27.10.2016 р. у справі № 591/3047/16-а залишена без змін, був поновлений на роботі.
25.07.2016р. на підставі рішення суд позивач був поновлений на посаді головного спеціаліста департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради.
01.08.2017р. ОСОБА_4 переведений на посаду головного спеціаліста сектору цивільного захисту населення відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення.
В подальшому на підставі службових записок ОСОБА_5 про відсутність позивача на робочому місці без поважних причин міським головою ОСОБА_6 видано розпорядження 46-к «Про звільнення ОСОБА_4 », яким його звільнено з посади головного спеціаліста відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Сумської міської ради з 28.01.2020 р. за прогул без поважних причин (п.4 ст. 40 КЗпП України).
24.11.2020 р. розпорядженням міського голови №500-к «Про поновлення ОСОБА_4 » на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 р. у справі №480/1117/20 позивача поновлено на посаді головного спеціаліста відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Сумської міської ради з 28.01.2020 р.
Відповідно до розпорядження міського голови від 04.01.2021 № 6-В ОСОБА_4 була надана відпустка з 11 січня 2021 року по 31 січня 2021 року включно.
18.02.2021 року Сумський міський голова видав розпорядження № 67-к «Про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності».
Підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугували службові записки начальника відділу з питань надзвичайного захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_5 від 01.02.2021 № 36/16- 12, від 02.02.2021 № 38/16-12, від 03.02.2021 № 40/16-12 та акти №№1,2,3.
В службових записках та актах зафіксовано відмову позивача без поважних причин виконувати свої посадові обов`язки протягом 01- 03 лютого 2021 року.
10.02.2021 року листами №№ 57/03.02.02-05, 58/03.02.02-05, 59/03.02.02-05 позивачу запропоновано надати письмові пояснення з питань, викладених у службових записках від 01.02.2021 № 36/16-12, від 02.02.2021 № 38/16-12, від 03.02.2021 № 40/16-12 начальника відділу з питань надзвичайного захисту населення Сумської міської ради Петрова А.Є.
12.02.2021 року ОСОБА_4 надав письмові пояснення, в яких знову наполягав на існуванні «конфлікту» з безпосереднім керівником, начальником відділу з питань надзвичайного захисту населення Сумської міської ради, ОСОБА_5 , як підставі для невиконання посадових обов`язків та чекання переведення до іншого підрозділу.
11.03.2021 року Сумський міський голова видав розпорядження № 67-к «Про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності».
Підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугували службова записка начальника відділу з питань надзвичайного захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_5 від 26.02.2021 № 78/16-12 та акти №№ 4-18, складені працівниками відділу, в яких вказано про факт відмови виконання будь-яких обов`язків позивачем.
Листом від 04.03.2021 № 102/03.02.02-05 від ОСОБА_4 були відібрані письмові пояснення стосовно фактів, викладених у службовій записці ОСОБА_5 від 26.02.2021 №78/16-12.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до Конституції України систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97).
Повноваження сільського, селищного, міського голови визначено ст.42 Закону № 280/97.
Відповідно до п.20 ч.4 ст.42 Закону № 280/97 сільський, селищний, міський голова, зокрема: видає розпорядження у межах своїх повноважень.
Спеціальним законом, який регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування, є Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 р. № 2493-III (далі - Закон № 2493).
Згідно зі ст.1 Закону № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
За змістом ст.2 Закону № 2493 посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Частиною 3 статті 7 Закону № 2493 визначено, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.
Пунктом 2 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2493 передбачено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.
Водночас Законом України "Про державну службу" (п.11 ч.3 ст.3 Закону) прямо передбачено, що дія цього Закону не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування.
Виходячи із системного аналізу зазначених норм, суд вважає, що застосування дисциплінарної відповідальності до посадових осіб місцевого самоврядування має відбуватися за правилами законодавства про працю.
Статтею 139 КЗпП України визначено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Згідно зі ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Частиною 1 статті 147-1 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.
Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці (ч.1 ст.148 КЗпП України).
Статтею 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Отже, в разі виявлення порушення працівником трудової дисципліни керівник, з урахуванням тяжкості вчиненого проступку, заподіяної ним шкоди, обставин, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника, оголошує наказом (розпорядженням) стягнення.
Відповідно до п.19 ч.1 ст.4 КАС України індивідуальний акт - акт ( рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий ( прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Тобто, розпорядження про оголошення догани працівнику є актом індивідуальної дії, відповідно має виражати волю суб`єкта владних повноважень, його владні приписи, повинне мати офіційний характер, обов`язковий до виконання, має регулювати певні суспільні відносини, спричиняти правові наслідки, повинне бути зрозумілим для учасників суспільних відносин і юридично оформлене у визначеній формі.
У свою чергу адміністративний суд, не втручаючись у дискреційні повноваження керівника щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, у відповідності із вимогами ч.2 ст.2 КАС України, має перевірити, чи прийнято таке рішення із дотриманням визначених цією нормою критеріїв, а саме: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як вбачається з розпоряджень міського голови м. Суми від 18.02.2021 р. №67-к та від 11.03.2021р. №112-к (т.1, а.с.37,39), дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовано до ОСОБА_4 за невиконання 01,02 та 03 лютого 2021 року та протягом 04-26 лютого 2021 року посадових обов`язків, визначених посадовою інструкцією, без поважних причин.
При цьому, в оскаржуваних розпорядженнях містяться посилання на службові записки начальника відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення ОСОБА_5 від 01.02.2021р. №36/16-12, від 02.02.2021р. №38/16-12 та від 03.02.2021р. №40/16-12 та від 26.02.2021р. №78/16-12, в яких вказано, що головний спеціаліст відділу ОСОБА_4 відмовляється від виконання своїх службових обов`язків, визначених посадовою інструкцією, без пояснення причин невиконання. На його вимогу щодо виконання ним службових обов`язків ОСОБА_4 пояснив, що не буде виконувати завдання у відділі, оскільки чекає переводу в інші структурний підрозділ за своїм зверненням.
Додатками до цих службових записок значяться акти про відмову від виконання ОСОБА_4 службових обов`язків, відповідно до яких у присутності працівників завідувачів секторів ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , старших інспекторів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 начальник відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення ОСОБА_5 запропонував головному спеціалісту ОСОБА_4 виконувати свої обов`язки відповідно до посадової інструкції, на що ОСОБА_4 відповів відмовою. Від дачі письмових пояснень щодо відмови від виконання обов`язків, визначених посадовою інструкцією, останній відмовився. Не виконання обов`язків мотивував тим, що він чекає переводу до іншого структурного підрозділу відповідно до свого звернення (т.1, а.с.24,26), оскільки так сказала робити його адвокат (т.1, а.с.28, 73-76, 77-108).
Допитані в якості свідків у судовому засіданні старший інспектор сектору з питань надзвичайних ситуацій і оповіщення відділу з надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення ОСОБА_2 , завідувач сектору оповіщення відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_1 , завідувач сектору ЦЗН відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_7 та старший інспектор цього ж відділу ОСОБА_3 , які працюють разом з ОСОБА_4 в одному кабінеті, підтвердили, що дійсно ними в лютому 2021 року були підписані акти, оскільки в їх присутності позивач на вимогу свого начальника ОСОБА_5 відмовлявся виконувати свої посадові обов`язки.
Зокрема, як пояснили суду свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вони замість позивача в лютому 2021 року заповнювали відповідні журнали за нього за усною вказівкою керівника ОСОБА_5 внаслідок відмови ОСОБА_4 виконувати свої посадові обов`язки.
Так, завідувач сектору ЦЗН відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_7 суду пояснив, що замість позивача він вів діловодство, здійснював облік хімічно-небезпечних об`єктів, яких всього 5 та по ним постійно треба робити розрахунки на комп`ютері у спеціальній програмі, оскільки їх завантаження змінюється щоденно, складав інженерно-технічні уточнення, збирав матеріали, що стосуються цивільного захисту населення, аналізував їх та робив відповідні висновки. Позивач казав, що він написав заяву на переведення, тому і не виконував свої посадові обов`язки, просто сидячи на робочому місці з 01 лютого 2021 року. Щоранку керівник відділу ОСОБА_5 запитував у ОСОБА_4 , чи буде він виконувати свої посадові обов`язки, на що той відповідав відмовою. Вказане стало підставою для складення кожного дня актів про відмову від виконання ОСОБА_4 службових обов`язків, в яких ОСОБА_7 поставив свій підпис.
Завідувач сектору оповіщення відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Сумської міської ради Дубінін О.В. в судовому засіданні пояснив, що працює з позивачем в одному кабінеті з 2017 року. В лютому 2021 року він бачив, як вранці ОСОБА_5 запитував у ОСОБА_4 , чи буде він виконувати свої посадові обов`язки, проте той відмовився. Після їх розмови був складений акт про відмову від виконання ОСОБА_4 службових обов`язків, який він підписав.
Старший інспектор сектору з питань надзвичайних ситуацій і оповіщення відділу з надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Глущенко О.Є. суду пояснив, що він працює разом з позивачем в одному приміщенні, а тому бачив, як позивач відмовлявся протягом лютого 2021 року виконувати свої посадові обов`язки, про що були складені акти. Внаслідок такої відмови ОСОБА_2 за усним розпорядженням ОСОБА_5 було доручено ведення діловодства замість позивача, хоча це не належить до його посадових обов`язків.
Старший інспектор цього ж відділу ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що в лютому 2021 року ОСОБА_4 відмовлявся виконувати покладені на нього обов`язки, коли йому ставив відповідні завдання начальник відділу, без пояснення причин такого невиконання, про що був складений акт, який він підписав.
Крім того, в судовому засіданні начальник відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Петров А.Є. суду пояснив, що в лютому 2021 року позивач взагалі не виконував своїх посадових обов`язків, очікуючи на переведення до іншого структурного підрозділу, внаслідок чого працівниками відділу щоранку складалися відповідні акти, оскільки на його вимогу виконати свою роботу позивач відповідав відмовою. Стверджував, що ОСОБА_4 просто сидів на своєму робочому місці весь день, не вмикаючи навіть комп`ютер. Тому він вимушений був доручити виконання його роботи іншим працівникам даного відділу: інженерний захист замість ОСОБА_4 проводив ОСОБА_7 , розрахунки щодо хімічної небезпеки об`єктів вів ОСОБА_2 , ведення обліку захисних споруд, а також заповнення журналів вхідної та вихідної кореспонденції здійснював ОСОБА_7 .
Посадовою інструкцією головного спеціаліста сектору цивільного захисту населення відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Сумської міської ради, яка була підписана позивачем 04.01.2021р. (т.1,а.с.113), визначені загальні обов`язки: в межах компетенції приймає участь у відпрацюванні та погодженні планів інженерного захисту території; приймає участь у плануванні роботи міської комісії з питань евакуації, контролю виконання заходів цього плану та надає організаційно-методичну допомогу суб`єктам господарювання міста з питань проведення заходів з евакуації, цивільного захисту населення і території; відпрацьовує плани/конспекти та проводить заняття з представниками створених тимчасових органів з евакуації на території міста Суми; приймає участь у забезпеченні збору членів міської комісії з питань евакуації, доведення до виконавців рішень цієї комісії; надає практичну допомогу та, у разі, необхідності, приймає участь у відпрацюванні типових документів, робочих папок членів комісії з питань евакуації; веде оперативний облік інженерної техніки міста Суми та надає запити до суб`єктів господарювання міста; розглядає, у межах своєї компетенції, звернення громадян, суб`єктів господарювання, об`єднань громадян, фізичних осіб - підприємців, депутатські звернення та запити у порядку, передбаченому чинним законодавством України; готує звіти (у межах своєї компетенції) згідно табелю термінових та строкових донесень; за дорученням керівника Сумської міської ланки територіальної підсистеми єдиної державної системи цивільного захисту, начальника відділу, завідувача сектору цивільного захисту населення, в межах своєї компетенції, виконує завдання з питань цивільного захисту населення згідно законодавчих та нормативних актів, розпоряджень, наказів керівника ланки територіальної підсистеми ЄДСЦЗ, доручень міського голови, рішень виконавчого комітету міської ради, сесії міської ради, розпоряджень голови обласної державної адміністрації з питань цивільного захисту на відповідній території, інших нормативно-правових актів; готує звіти, доповіді та інші документи, пов`язані з роботою відділу щодо виконання місячних, квартальних, піврічних, річних та інших загальних та з питань цивільного захисту планів роботи; за вказівками начальника відділу, завідувача сектору цивільного захисту населення, виконує роботу по плануванню заходів інженерного захисту територій, відпрацьовує відповідні документи; веде оперативний облік ХНО, ПНО та засобів РХЗ; виконує інші завдання з питань цивільного захисту населення та інженерного захисту територій, які пов`язані або випливають з виконання основних функцій відділу з питань цивільного захисту населення.
Несе відповідальність за: ведення діловодства відділу та контроль виконання документів реєстрацію та контроль відпрацювання звернень громадян працівниками відділу; листування з питань цивільного захисту населення та інженерного захисту територій; підготовку проектів рішень Сумської міської ради, виконавчого комітету міської ради, розпоряджень міського голови, наказів керівника Сумської міської ланки територіальної підсистеми єдиної державної системи цивільного захисту у межах компетенції; відпрацювання запитів на публічну інформацію; відпрацювання документів та планів з питань цивільного захисту населення та інженерного захисту територій в межах наданої компетенції; ведення оперативного обліку інженерної/спеціальної техніки суб`єктів господарювання; уточнення паспортів безпечних місць у безпечних районах евакуації; виконання інших робіт, пов`язаних з роботою відділу та сектору цивільного захисту населення (т.1,а.с.111-113).
Як вбачається із копій наданих до суду журналу реєстрації вхідної документації, журналу реєстрації розпорядчих документів, журналу реєстрації вихідної документації (т.1, а.с.118-130), позивач не займався веденням діловодства відділу та контролем виконання документів, про що свідчить наявність інших, а не його прізвищ у відповідних графах журналів, де вказані відповідальні особи та виконавці.
До посадових обов`язків позивача також належить ведення оперативного обліку ХНО (хімічно небезпечних об`єктів), ПНО (потенційно небезпечних об`єктів) та засобів РХЗ (радіаційно-хімічного захисту).
Рішенням комісії з питань техногенно-економічної безпеки та надзвичайних ситуацій Сумської ОДА від 14.01.2021 № 1 затверджений перелік потенційно небезпечних об`єктів, хімічно небезпечних об`єктів в Сумській області на 01.01.2021 року.

Позивач, як відповідальна особа, повинен був вести оперативний облік ХНО, ПНО та засобів РХЗ на території міста Суми, однак з матеріалів справи не вбачається, що позивач виконував зазначені обов`язки та проводив оперативний облік об`єктів підвищеної небезпеки.

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 18.03.2014 № 100 «Про утворення тимчасових органів з евакуації, визначення безпечних районів, придатних для розміщення евакуйованого населення, матеріальних і культурних цінностей» визначено безпечні райони, придатні для розміщення евакуйованого населення, матеріальних і культурних цінностей у разі часткової або тимчасової евакуації, згідно з додатком 3.

Крім цього, рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 30.12.2020 року № 590 «Про комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Сумської міської територіальної громади» позивача визначено секретарем комісії ТЕБ - НС, однак він відмовився виконувати зазначені обов`язки.

З письмових пояснень ОСОБА_4 , на які міститься посилання в оскаржуваних розпорядженнях (т.1, а.с.30-32, 38), вбачається, що причиною невиконання ним посадової інструкції в лютому 2021 року стало його очікування переведення до іншого структурного підрозділу внаслідок неприязного до нього відношення з боку начальника відділу ОСОБА_5 , який створював конфліктну ситуацію, про що він повідомляв відділ організаційно-кадрової роботи Сумської міської ради, ходив на особистий прийом до заступників міського голови, писав письмові скарги та просив, щоб його перевели до іншого структурного підрозділу, оскільки в умовах постійного психологічного тиску він не може працювати, однак цього зроблено не було. Зазначає, що його заяви про надання щорічної відпустки, про надання допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які направлені 02.02.2021р., не були розглянуті, що він розцінює як порушення норм Конституції та обмеження його трудових прав внаслідок неприязного до нього відношення, оскільки щодо нього чиниться дискримінація.

При цьому, суд вважає необхідним відмітити, що така причина звільнення від виконання службових обов`язків як «очікування переведення до іншого структурного підрозділу» не передбачена нормами трудового законодавства та не свідчить про наявність поважних причин у працівника не виконувати свою роботу, більш того, позивач не позбавлений права оскаржувати у встановленому законом порядку бездіяльність роботодавця щодо не надання йому щорічної відпустки, зобов`язавши його виплатити допомогу на оздоровлення та допомогу для вирішення соціально-побутових питань, якщо цього не було вчинено, тому вказані причини також не можуть бути поважними для відмови від виконання службових обов`язків.

Отже, наявними у справі доказами підтверджується, що, починаючи з лютого 2021 року, без поважних причин, позивач відмовлявся виконувати будь-які завдання, про що працівники відділу склали відповідні акти відмови виконання посадових обов`язків позивачем, що спростовує його твердження про те, що він не вчиняв винних протиправних дій, за які б можна було притягнути його до дисциплінарної відповідальності, оскільки він не виконав з 01 до 24 лютого 2021 року жодного посадового обов`язку за відсутності поважних підстав.

Положеннями частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

З системного аналізу чинного законодавства України та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач під час прийняття розпоряджень міського голови м. Суми від 18.02.2021 №67-к «Про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності» та від 11.03.2021 №112-к «Про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності» діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

Отже, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, під час судового розгляду повністю доведено правомірність оскаржуваних рішень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Внаслідок відмови у задоволенні позову підстави для стягнення на користь ОСОБА_4 відповідно до ст.139 КАС України судових витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Міського голови міста Суми Лисенка Олександра Миколайовича про визнання протиправними та скасування розпоряджень відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2021 року

Суддя О.О. Осіпова