Справа № 160/10241/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І.В.
розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до відповідача 2 Нікопольського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області, третя особа на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
24.06.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до відповідача 2 Нікопольського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області, третя особа на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Відповідача-1 та Відповідача-2 щодо призначення позивачеві пенсії за віком з 08.12.2020 року на підставі його заяви від 12.01.2021 року;
- зобов`язати Відповідача-1 в 10 денний строк з дня набрання законної сили рішенням адміністративного суду про задоволення адміністративного позову прийняти рішення про призначення пенсії за віком з 08.12.2020 року на підставі моєї заяви від 12.01.2021 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем було зазначено, що ОСОБА_1 досяг віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі п.1 ч.1 ст. 45 Закону №1058 та в межах тримісячного строку, передбаченого цим пунктом позивач подав 12 січня 2021 року Відповідачу через Нікопольський відділ обслуговування громадян № 20 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області заяву за призначенням пенсії за віком від 12.01.2021 року №156 разом з документами, про які він був повідомлений під час усного консультування.
Позивач вказує, що у зв`язку із неотриманням у встановлений частиною 5 ст. 45 Закону №1058 строк інформації щодо призначення мені пенсії за віком позивач 05.02.2021 звернувся до Нікопольського відділу обслуговування громадян № 20, де йому було роз`яснено про ненарахування пенсії у зв`язку із наявністю заборгованості по страховим внескам, а тому відсутній страховий стаж, а також було надано належним чином засвідчену довідку ОК-5 Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 , згідно якої станом 05.02.2021 у позивача відсутні платежі по страховим внескам за період із січня 2015 року по грудень 2020 року.
Крім того, позивачем разом з позовом подано клопотання про витребування доказів, відповідно до якого просить суд витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення про відмову в призначені позивачу пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, прийнятого у зв`язку із заявою від 12.01.2021 про призначення пенсії за віком.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) учасники справи повідомленні відповідно до приписів, що підтверджується матеріалами справи.
13.07.2021 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву разом з витребуваними судом доказами. У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні з огляду на те, що позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області 12.01.2021 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058). За наданими документами, загальний страховий стаж склав 22 роки 2 місяці (при необхідному 27 років).
Відповідачем зазначено, що до страхового стажу не враховано періоди роботи: з 01.06.1997 по 31.12.1998 оскільки у додаткових записах періодів про продовження та припинення дії трудового договору, який зареєстровано 13.06.1996, відсутня печатка підприємця ОСОБА_2 ; з січня 2015 по грудень 2020 період підприємницької діяльності, оскільки відсутня сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування за даний період.
Відповідач вказує, що згідно з відомостями щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які надходять від Державної податкової служби України в порядку обміну інформацією, в ОСОБА_1 в картці особового рахунку обліковувалася заборгованість зі сплати єдиного внеску. ГУ ПФУ звернулось до ГУ ДПС у Дніпропетровській області з питанням про надання інформації щодо сплати ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з січня 2015 року по грудень 2020 року, на підставі чого останнє привело у відповідність картку особового рахунку ОСОБА_1 в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування на надіслало повідомлення про відсутність заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску у Позивача.
Відповідач також посилався, що 18.05.2021 позивач повторно звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої йому призначено пенсію за віком. За наданими документами та даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страховий стаж Позивача склав 27 років 4 місяці 4 дні, у тому числі і період здійснення підприємницької діяльності протягом 2015-2020 років.
Водночас, відповідачем наголошено на тому, що прийняття певного рішення з питання призначення пенсії в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів є дискреційними повноваженнями пенсійного органу, втручання до яких з боку суду є неприпустимим.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 25.11.1999 Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області.
12.01.2021 позивач звернувся до відділу обслуговування громадян №20 (сервісного центру) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Відповідно до наданої позивачем до матеріалів справи копії конверта вказаний лист направлений на адресу ОСОБА_1 15.04.2021. Вказана обставина відповідачем в ході судового розгляду не заперечувалась та не спростована жодним доказом.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 12.02.2021 ФОП ОСОБА_1 звернувся до Нікопольської державної податкової інспекції Нікопольського управління ДПС у Дніпропетровській області та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із заявою, у якій позивач просив надати йому акт звірки по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з січня 2015 року по грудень 2020 року.
29.03.2021 ФОП ОСОБА_1 звернувся до Нікопольської державної податкової інспекції Нікопольського управління ДПС у Дніпропетровській області та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із заявою, у якій позивач просив надати йому акт звірки по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з жовтня 2020 року по січень 2021 року; інформацію щодо наявності заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми та часу виникнення такої заборгованості.
31.03.2021 позивач звернувся до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Козака Ю.І. із заявою, в якій зазначив, що дані, які містяться в довідках Пенсійного фонду з Реєстру зареєстрованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОК-5 та ОК-7 від 30.03.2021, в довідці про нарахований ОСОБА_1 страховий стаж необхідний для призначення пенсії за віком, а також страхові дані в Реєстрі застрахованих осіб на сайті Пенсійного Фонду України станом на 30.03.2021 щодо останньої дати, за яку сплачено позивачем страхові внески 01.10.2014 є неправдивими. У заяві ОСОБА_1 просив донарахувати йому страховий стаж необхідний для призначення пенсії за віком відповідно до інформації Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату ним єдиного внеску, яка зазначена в листі від 24.02.2021 року № 6749/6/04-36-12-07-48, а також донарахувати страховий стаж необхідний для призначення пенсії за віком на підставі до Свідоцтва про державну реєстрацію підприємницької діяльності без створення юридичної особи від 08.04.1993, виданого на підставі Рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради народних депутатів від 12.03.1993 №124/1 та на підставі трудової угоди з підприємцем ОСОБА_2 від 13.06.1996. Такі документи позивачем надавались під час відвідування Відділу обслуговування громадян № 20 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 18.03.2021 року, проте вони не були прийняті спеціалістом ОСОБА_4 .
18.05.2021 позивач повторно звернувся до відділу обслуговування громадян №20 (сервісного центру) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Нікопольського об`єднаного управління ПФУ 03 від 24.05.2021 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 18.05.2021-30.06.2021 у розмірі 1769,00 грн; з 01.07.2021-30.06.2021 у розмірі 1854,00 грн. та з 01.12.2021-довічно у розмірі 1934,00 грн., виходячи із страхового стажу (неповного) 27 років 4 місяці 4 дні (страховий стаж до 01.01.2004 20 років 5 місяців 15 днів; страховий стаж після 01.01.2004 6 років 10 місяців 19 днів).

Крім того, Відділом методології та організації роботи із застосування пенсійного законодавства Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 08.06.2021 №18628-13710/К-01/8-0400/21 «Про розгляд звернення» на звернення позивача на веб-портал Пенсійного фонду України (№ВЕБ-0400-Ф-С-21-043158) від 10.05.2021 було повідомлено, що з 18.05.2021 позивач перебуває на обліку та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За наданими заявником документами та даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж ОСОБА_1 складає 27 років 4 місяці 4 дні, у тому числі і період здійснення підприємницької діяльності протягом 2015-2020 років.

Не погоджуючись з відмовою в призначенні пенсії за віком, оформленої листом від 02.02.2021 року № 0400-010301-8/14763, а також вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо призначення позивачеві пенсії за віком з 08.12.2020 року на підставі його заяви від 12.01.2021 року, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Пунктом 2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486 (далі Положення №№28-2), Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За положеннями частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1) визначено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).

Згідно п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Відповідно до частини 5 статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Аналогічні вимоги містяться у пункті 4.3 Порядку №22-1.

Згідно пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Отже, у разі звернення особи до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, останній зобов`язаний розглянути подану заяву із документами та прийняти відповідне рішення протягом законодавчо визначеного строку, а також направити таке рішення не 10 днів після його винесення.

В ході судового розгляду судом з`ясовано, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком 12.01.2021, тобто відповідач мав прийняти рішення за результатами розгляду заяви до 22.01.2021. Рішення керівника територіального органу Пенсійного фонду України про продовження розгляду заяви ОСОБА_1 до матеріалів справи надано не було.

При цьому, рішення за результатами розгляду заяви вказаної заяви позивача від 12.01.2021 було прийнято лише 02.02.2021 (лист відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Щодо відмови в призначенні пенсії» від 02.02.2021 №0400-010301-8/14763), тобто з порушенням законодавчо встановленого 10-денного строку. Водночас, суд звертає увагу, що відповідачем в порушення передбаченого ч.2 ст.77 КАС України обов`язку доказування жодним чином (будь-якими доказами та/або поясненнями) не було спростовано доводів позивача про порушення пенсійним органом терміну розгляду заяви про призначення пенсії від 12.01.2021.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області допущено протиправну бездіяльність щодо неприйняття рішення за результатами заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 12.01.2021 у законодавчо визначений строк.

Водночас, з листа відповідача від 02.02.2021 №0400-010301-8/14763 судом з`ясовано, що підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії за віком стала відсутність необхідного страхового стажу (27 років). При цьому, в оскаржуваному рішенні відповідачем вказано, що до страхового стажу позивача не враховано період з 01.06.1997 по 31.12.1998, оскільки у додаткових записах періодів про продовження та припинення дії трудового договору, який зареєстровано 13.06.1996, відсутня печатка підприємця ОСОБА_2 . Підстав для незарахування інших періодів до страхового стажу позивача вказане рішення не містить.

Суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637), в якому також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядок №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, для визначення наявного трудового стажу для призначення пенсій необхідно використовувати записи в трудовій книжці, а в разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж може встановлюватися на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З матеріалів справи вбачається, що між підприємцем ОСОБА_2 та робітником ОСОБА_1 укладено трудовий договір від 13.06.1996 №2, зареєстрований Нікопольською ОДПІ 13.06.2021 з відміткою про розірвання договору з реєстрацією 06.03.2001, строком дій на один рік з 01.06.1996. У наданій позивачем до матеріалів справи копії вказаного трудового договору містяться відмітки про продовження з 01.06.1997 до 01.06.1998, з 01.06.1998 по 01.06.1999 та з 01.06.1999 по 01.06.2000 відповідно, які скріплені підписами та печатками приватного підприємця ОСОБА_2 .

При цьому, суд зазначає, що копія зазначеного трудового договору, яка надана відповідачем до матеріалів справи, неналежної для читання якості, що унеможливлює перевірку судом наявність печатки на записі про продовження строку дії трудового договору з 01.06.1997 до 01.06.1998 та з 01.06.1998 по 01.06.1999 у копії договору, яка надавалась позивачем до заяви від 12.01.2021.

Крім того, суд акцентує увагу, що обґрунтування неврахування саме періоду з 01.06.1997 по 31.12.1998, тоді як договір продовжувався з 01.06.1997 до 01.06.1998 та з 01.06.1998 по 01.06.1999 відповідно, оскаржуване рішення не містить.

Поряд із цим, суд наголошує, що Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, наявність чи відсутність відтиску печатки на записі про продовження трудового договору позивача від 13.06.1996 №2, не може бути підставою для позбавлення права ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення.

Суд також зазначає, що не зарахування спірного стажу ОСОБА_1 буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Разом із тим, щодо доводів сторін щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його підприємницької діяльності ОСОБА_1 з січня 2015 року по грудень 2020 року з підстав наявності в картці особового рахунку позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За положеннями частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі наведених норм, суд не надає оцінки доводам сторін щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його підприємницької діяльності з січня 2015 року по грудень 2020 року з підстав наявності в картці особового рахунку позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки така обставина не була підставою для прийняття оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, оформленого листом «Щодо відмови в призначенні пенсії» від 02.02.2021 №0400-010301-8/14763.

В той же час, суд наголошує, що позовних вимог про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його підприємницької діяльності з січня 2015 року по грудень 2020 року з підстав наявності в картці особового рахунку позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позовна заява не містить, тобто суд надає оцінку діям/бездіяльності та рішенню відповідача-1 в межах заявлених позовних вимог.

Разом із тим, оскільки обґрунтування щодо підстав незарахування до страхового стажу позивача будь-яких інших періодів роботи позивача, окрім періоду роботи позивача з 01.06.1997 по 31.12.1998, оскаржуване рішення не містить, то суд приходить до висновку про необґрунтованість рішення відповідача про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, оформленого листом відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Щодо відмови в призначенні пенсії» від 02.02.2021 №0400-010301-8/14763.

Суд також звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 №638/18467/15-а сформував правову позицію, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Проте, доказів вжиття таких заходів відповідачем-1 до суду надано не було.

Отже, враховуючи вищенаведене та приписи ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач, відмовляючи у призначенні пенсії позивачу, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тобто без дотриманням процедури винесення рішення.

З огляду на викладене, у суду наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, оформленого листом «Щодо відмови в призначенні пенсії» від 02.02.2021 №0400-010301-8/14763.

Поряд із цим, оскільки відповідачем протиправно невраховано до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи, то суд вважає за необхідне з метою повного та всебічного захисту прав позивача вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи з 01.06.1997 по 31.12.1998.

Щодо позовної вимоги про «зобов`язання Відповідача-1 прийняти рішення про призначення пенсії за віком з 08.12.2020 року на підставі заяви від 12.01.2021 року», суд зазначає, що не наділений відповідними повноваженнями проводити розрахунок стажу позивача, оскільки це є дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду України.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Тобто, дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Відповідно до Рекомендацій Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем не проводився розрахунок страхового стажу позивача з урахуванням періоду, врахованого судом у цьому рішенні, то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що належним способом порушених прав позивача у заявленому до розгляду спорі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 12.01.2021 про призначення пенсії та провести розрахунок страхового стажу позивача для призначення пенсії, з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Таким чином, судовий збір у розмірі 908,00 грн., сплачений позивачем при поданні адміністративного позову до суду відповідно до квитанції від 04.06.2021 року №32669493, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 681,00 грн.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ), до відповідача 2 Нікопольського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області (місцезнаходження: 53210, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, 11б; код ЄДРПОУ відсутній), третя особа на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд.17-а; код ЄДРПОУ ВП 44118658) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, оформленого листом «Щодо відмови в призначенні пенсії» від 02.02.2021 №0400-010301-8/14763.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 01.06.1997 по 31.12.1998 за трудовим договором від 13.06.1996 №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2021 про призначення пенсії та провести розрахунок страхового стажу позивача для призначення пенсії, з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 681,00 грн. (шістсот вісімдесят одна гривня нуль копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя І.В. Юхно