Справа № 583/3513/21
Суддя: Плотникова Н. Б.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/3513/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до інспектора роти № 3 батальйону УПП у Сумській області, Управління патрульної поліції в Сумській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

06.09.2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Фальченко Ю.Л. подав до суду адміністративний позов, в якому просить постанову серії ДП18 № 758826 від 19.08.2021 р. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити. Позовні вимоги мотивує тим, що 01.09.2021 р. на адресу ОСОБА_1 надійшов лист, в якому зазначено, що відносно ОСОБА_1 винесено постанову про адміністративне правопорушення та зазначено про необхідність сплатити штраф в розмірі 425 грн. Також цим листом було надіслано копію вказаної постанови, яка була практично не читабельною, оскільки не було нічого розбірливо видно. Постанову винесено із порушенням права позивача, передбачених ст. 268 КУпАП, а саме - порядок її винесення не надав можливості позивачу надати пояснення, подати докази, скористатись правовою допомогою, справа була розглянута без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Також зазначив, що 19.08.2021 р. ОСОБА_1 залишив свій автомобіль Део Нексія на майданчику біля магазину Продукти по вул. Перемоги, 130 А м. Охтирка. Підійшовши до автомобіля близько 13.00 год. позивач побачив біля магазину працівників поліції, які близького години назад склали на нього постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №4658821, працівники поліції попросили надати для перевірки водійське посвідчення. Після чого працівник поліції не представляючись та не роз`яснюючи нічого, повідомив, що позивач керував транспортним засобом без документів, а тому відносно нього буде винесено постанову про порушення ПДР України. Позивач пояснював, що не керував вказаним автомобілем. Після чого на місці ніякої постанови відносно ОСОБА_1 винесено не було, працівник поліції лише повідомив, що буде винесено постанову.

09.09.2021 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі, призначено судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, по дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений в передбаченому законом порядку.

Відповідач - поліцейський взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області Дігтяренко Р.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений у передбаченому законом порядку. Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просить залишити без змін постанову серії ДПР18 № 758826 від 19.08.2021 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським взводу № 2 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Дігтяренком Р.В., а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що 19.08.2021 р. згідно з розстановкою сил та засобів роти № 3 батальйону УПП в Сумській області він ( ОСОБА_2 ) ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху в Сумській області. Близько 12 год. 07 хв. 19.08.2021 р. в м. Охтирка по пров. Кириківському, 27 за допомогою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LTI 20-20 TruCam ІІ було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Део Нексія номерний знак НОМЕР_1 в населеному пункті рухався зі швидкістю 79 км/год, що на 29 км/год перевищує дозволену швидкість, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР, про що інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області ДПП лейтенантом поліції Толкачовим Б.О. була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4658821 від 19.08.2021 р. Під час спілкування з позивачем у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, проте позивач з метою уникнення адміністративної відповідальності, всупереч вимогам поліцейського залишатися на місці зупинки транспортного засобу, здійснив рух в напрямку вул.. Перемоги в м. Охтирка Сумської області. Екіпаж патрульної поліції прослідував за позивачем, що керував транспортним засобом Део Нексія номерний знак НОМЕР_1 , для проведення процедури огляду водіїв на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення такого результату. Інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області ДПП лейтенантом поліції Толкачовим Б.О. відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 205347 від 19.08.2021 р. за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Позивач після зупинки транспортного засобу Део Нексія номерний знак НОМЕР_1 по вул. Перемоги поблизу будинку № 130 А на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР, що зафіксовано за допомогою нагрудних відео реєстраторів ВМ 00080 відеозапис № - 00:32:17 та ВМ0040 відеозапис № 534401118 - 00:01:58, чим порушив п. 2.4 а ПДР. Вважає, що зупинка транспортного засобу позивача працівниками поліції була на законних підставах та відповідно до чинного законодавства, однак на законну вимогу поліцейського позивач не пред`явив для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор ВМ 00080 відеозапис № - 00:32:14 та ВМ0040 відеозапис № 534401118 - 00:01:58. Він ( ОСОБА_2 ) роз`яснив позивачу, що він порушив п. 2.4 а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст. 126 КУпАП, роз`яснив вимоги ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомив, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення. 19.08.2021 р. розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи він ( ОСОБА_2 ) виніс постанову серії ДП18 № 758826 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., оголосив постанову позивачу, який від підпису та отримання копії постанови відмовився. Вважає, що він ( ОСОБА_2 ) діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами, обґрунтовано, сумлінно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Представники відповідачів - Управління патрульної поліції в Сумській області та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені у передбаченому законом порядку, подали відзиви на позов, в якому викладені заперечення проти позову, аналогічні запереченням, викладеним у відзиві відповідача ОСОБА_2 . Просять залишити без змін постанову серії ДПР18 № 758826 від 19.08.2021 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським взводу № 2 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Дігтяренком Р.В., а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.08.2021 року інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області Дігтяренко Р.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 758826, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно вказаної постанови 19.08.2021 року о 13.15 год. в м. Охтирка по вул.. Перемоги, 130 А водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Део Нексія днз НОМЕР_1 не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії для перевірки, чим порушив п. 2.4 а ПДР України, що зафіксовано на нагрудний відео реєстратор ВМ-00040.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає обсяг прав та обов`язків водія, є також Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Відповідно до пп. «а», «б» п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно з пп. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Підстави для перевірки документів особи визначені також у ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію».

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Як вбачається зі змісту ст. 251 КУпАП та ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в зазначеній справі є будь - які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою)/судом встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту частини 1 статті 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Положеннями КУпАП встановлено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 279 КУпАП встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Тобто, розгляд справи про адміністративне правопорушення та її вирішення повинно відбуватися в точній відповідності з законом та з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.

Згідно з ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга і четверта статті 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 9 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксовані не в автоматичному режимі,затверджена Наказом МВС України № 1395 від 7 листопада 2015 року встановлює порядок розгляду справи поліцейським, під час якого, зокрема, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Так, згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу, проте постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи.

Дані норми вказують на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватися вимог ст. ст. 268, 279, 283 КУпАП.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Статтею 268 КУпАП зокрема передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Також положенням п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

На підтвердження правомірності винесення поліцейським взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області Дігтяренко Р.В. постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 758826 від 19.08.2021 р. відповідачем надано відеозаписи з нагрудних відеокамер ВМ-00040 та ВМ-00080.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» 580-VIII зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону 580-VIII Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має відповідати вимогам, передбаченим статтями 280,283 КУпАП, у ній, зокрема, необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Разом з тим, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ДП18 № 758826 від 19.08.2021 року не містить посилань на технічний засіб ВМ-00080, за допомогою якого здійснено відеозапис № , на який посилається відповідач для підтвердження правомірності своїх дій, тому даний відеозапис не може вважатися належним доказом.

З наданих відеозаписів вбачається, що інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області Ткаченко Б.О. було розглянуто справу про порушення ОСОБА_1 швидкісного режиму (постанова серії ЕАО № 4658821 від 19.08.2021 р. за ч.1 ст. 122 КУпАп) та відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, з доданого до відзиву відеозапису № 534401118 з нагрудної камери № ВМ00040 вбачається, що під час складення адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 один із поліцейських (незрозуміло хто саме) запитує у ОСОБА_1 чи буде він давати посвідчення водія та просить ОСОБА_1 його надати, однак ОСОБА_1 відмовляється надавати посвідчення водія, зазначаючи, що не розуміє з яких підстав він має його надавати.

Однак розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП надані відповідачем відеозаписи не містять.

На відеозаписі № 534401118 з нагрудної камери № ВМ00040 відсутня інформація, яка б свідчила про те, що поліцейський, який розглядає справу, представився, оголосив яка справа розглядається, відсутня інформація про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, про надання ОСОБА_1 можливості надати пояснення по справі та заявити клопотання, відсутня також інформація про дослідження доказів по справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Докази того, що розгляд справ відбувався у відповідності до вимог закону та з дотриманням Інструкції відповідачами суду не надані.

Винесення постанови без дотримання встановленої процедури не може вважатися належним, оскільки за зазначених порушень, позивач був позбавлений можливості, зокрема, знати в чому його звинувачують, заявити клопотання, надати пояснення, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою та на дослідження доказів, тобто був позбавлений можливості реалізувати права, регламентовані статтею 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Вказане свідчить про порушення прав особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Дані висновки узгоджуються з висновками висловленими Верховним Судом у постанові від 18.02.2020 по справі №524/9827/16-а, які суд, з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує при вирішенні спірних правовідносин.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку, що працівником патрульної поліції порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а справа підлягає направленню на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) Управління патрульної поліції в Сумській області.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане вище, витрати понесені позивачем під час розгляду справи підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 454 грн. та сплачено витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. (а.с. 5, 18).

На підтвердження судових витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надано договір № 09/02 про надання правничої допомоги та представлення інтересів від 02.09.2021 р., ордер від 02.09.2021 року Серія ВІ №1055901 та квитанцію від 02.09.2021 р. про оплату наданих послуг за договором про надання правничої допомоги на суму 5000 грн. (а.с. 13-15, 18).

Відповідно до статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5-7 ст. 134 КАС України).

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

При цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, при визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачі у відзиві зазначили, що витрати на правову допомогу є неспіврозмірними та не підтверджені.

Суд вважає завищеною оплату наданих послуг представником позивача - адвокатом Фальченко Ю.Л., оскільки дії, що вказані в договорі від 02.09.2021 р., враховуючи невелику складність справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на виконання даних робіт адвокатом.

За наведених положень законодавства та фактичних обставин справи, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судовий збір в сумі 454,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 251, 252, 254, 256, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 229, 242-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 758826 від 19.08.2021 року, винесену інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Дігтяренко Русланом Віталійовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП України у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 надіслати Управлінню патрульної поліції в Сумській області на новий розгляд.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання позовної заяви розмірі 454,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Б. Плотникова