Справа № 500/133/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/133/21 пров. № А/857/13544/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Гудима Л.Я., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю представника позивача Дрозди В.П.,

за участю представника відповідача Насалик Т.-Ю. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року, прийняте суддею Дерех Н.В. о 15 годині 52 хвилині у м.Тернополі, повний текст складено 08.06.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання частково протиправним та часткове скасування наказу від 30.11.2020 року №405,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі, відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ (з основної діяльності) від 30.11.2020 року №405 (надалі, Наказ №405) в частині, а саме:

- абзаци 3, 4, 5 описової (мотивувальної) частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.11.2020 року №405, в яких вказано, що 11.09.2020 року, неналежно виконуючи обов`язки військової служби в добовому наряді, лейтенант ОСОБА_1 втратив ввірене йому для службового користування військове майно, а саме тепловізор PULSAR QUANTUM XQ38, заводський номер НОМЕР_2 - 2016 р.в. Своїми діями лейтенант ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст.11,17,291,296,301 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV. Також в діях лейтенанта ОСОБА_1 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст.413 Кримінального кодексу України;

- пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.11.2020 року №405, яким наказано притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності, оголосити 30.11.2020 року дисциплінарне стягнення «сувора догана» і позбавити премії за листопад 2020 року в повному обсязі;

- пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.11.2020 року №405, яким наказано притягнути позивача до повної матеріальної відповідальності на загальну суму 73302 (сімдесят три тисячі триста дві) грн. 13 коп.;

- пункт 7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.11.2020 року №405, яким наказано внести в Книгу грошових стягнень і нарахувань за позивачем грошові кошти на загальну суму 73302 грн. 13 коп. та провести стягнення.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. При цьому, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок є дискреційними повноважень суб`єкта його накладення, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 12.12.2019 року у справі №816/70/16.

Позивач не заперечує виявлені під час службового розслідування обставини, однак зазначає, що воно проведене підлеглим майора ОСОБА_2 (якого спірним наказом також притягнуто до відповідальності) військовослужбовцем ОСОБА_3 , з порушенням процедури проведення службового розслідування, тому вказаний наказ має бути скасований.

Суд з цього приводу зазначив, що службове розслідування по факту втрати тепловізора проводилось військовослужбовцем інженерної роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку в/ч НОМЕР_1 . Безпосереднім керівником для вказаного військовослужбовця є командир роти зв`язку командного пункту польового зв`язку в/ч НОМЕР_1 . Відтак, позивач не є безпосереднім керівником військовослужбовця, який проводив службове розслідування, а останній, відповідно, не є підлеглим позивача.

Суд погодився з доводами позивача, що службове розслідування проведене з незначним порушенням строків службового розслідування, однак зазначив, що дане порушення не вплинуло на виявлені порушення, допущені ОСОБА_1 під час несення чергування.

Суд прийшов до висновку про те, недоліки проведеного службового розслідування, не спростовують факту відсутності тепловізора після чергування ОСОБА_2 ( який також був притягнутий до дисциплінарної відповідальності) та ОСОБА_1 , а також неналежного виконання ОСОБА_1 обов`язків несення військової служби в добовому наряді.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт звертає увагу на те, що службове розслідування проведено підлеглим його начальника, якого як і його притягнуто до відповідальності. Порушено ч.2 ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та п.11 розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України (чинний з 16.09.2020 року по 26.11.2020 року).

Звертає увагу на те, що службове розслідування проведено у відсутності безпосереднього начальника позивача.

Крім того, Наказ про службове розслідування призначено відповідно до вимог ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а не Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Тепловізор, що пропав не був ввірений позивачу і відсутній документ, що він його прийняв на відповідальне зберігання.

Крадіжки тепловізора ніхто не розслідував, хоча у штабі військової частини є відеокамери, записи з яких зберігаються 6 днів і які позивач у рапорті просив переглянути.

Звертає увагу на те, що тепловізор не знаходився в сейфі, а у звичайні шафі у кімнаті відпочинку.

Тепловізори числяться за відповідними підрозділами військової частини, і не мають знаходитися у кімнаті чергової частини.

Апелянт зазначає, що не порушував ст.ст.11, 17,291, 296, 301 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Всупереч п.3 Розділу ІV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, з наказом про проведення такого не ознайомлено позивача. Відтак, останній не знав про права та обов`язки, не міг надавати пояснення, документи, заявляти клопотання, висловлювати зауваження. Ніхто не ознайомив ОСОБА_1 з актом службового розслідування.

Всупереч вимог розділу V Оформлення результатів службового розслідування Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України не вказано, які він вчинив неправомірні дії , в чому полягає вина та чи не порушено вимоги нормативно правових актів, а також, чи було відхилено чи задоволено заперечення, заяви та клопотання.

В порушення вимог ст.5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» на позивача покладено більший розмір відповідальності, чим п`ятнадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В призначений наказом строк службове розслідування проведено не було, строки продовжені не були, а загальний строк перевищував 2 місяці, тому оскарженим наказом його притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності поза встановленим строком.

Всупереч п.1 розділу VI Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України вид дисциплінарного стягнення визначив не командир (начальник), який призначив службове розслідування , а особа, яка його провела.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 30.11.2020 року командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято Наказ № 405 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування по факту відсутності тепловізора PULSAR QUANTUM XQ38 інвентарний номер 783025330».

Зокрема, у відповідності до абзаців 3, 4, 5 описової (мотивувальної) частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.11.2020 року №405, 11.09.2020 року, неналежно виконуючи обов`язки військової служби в добовому наряді, лейтенант ОСОБА_1 втратив ввірене йому для службового користування військове майно, а саме тепловізор PULSAR QUANTUM XQ38, заводський номер НОМЕР_2 - 2016 р.в. Своїми діями лейтенант ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст.11,17,291,296,301 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV. Також в діях лейтенанта ОСОБА_1 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст.413 Кримінального кодексу України.

У пункті 2 Наказу №405 зазначено: «За втрату тепловізора Pulsar Quantum XQ38 заводський номер 716 р.в., та порушення вимог ст.ст.11, 17, 291, 396, 301 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548 - XIV, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551 - ХІV, лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та оголосити вид дисциплінарною стягнення «сувора догана» і позбавити премії за листопад 2020 року в повному обсязі.

Згідно пункту 3 Наказу №405, за втрату тепловізора Pulsar Quantum XQ38 заводський номер 783025330 - 2016 р.в., лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , притягнути до повної матеріальної відповідальності на загальну суму 73302,13 (сімдесят три тисячі триста дві) грн. 13 коп.

Також, у пункті 7 Наказу №405 зазначено: «Помічнику командира Військової частини НОМЕР_1 з фінансово - економічної роботи - начальнику служби, або особі допущеній до виконання обов`язків за вказаною посадою, внести в Книгу грошових стягнень нарахувань за лейтенантом ОСОБА_1 , заступником командира роти матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_1 грошові кошти на загальну суму 73302,13 грн. 13 коп.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Законом України від 24.03.1999 року № 551-ХІУ затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (надалі - Дисциплінарний статут), статтями 1-4 якого установлено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 (надалі - Порядок; у редакції, чинній на момент проведення службового розслідування).

Так, пунктом 1 Розділу ІІ Порядку визначено, що службове розслідування призначається у разі, якщо за характером вчиненого правопорушення на військовослужбовця буде накладено дисциплінарне стягнення, застосування якого призведе до позбавлення військовослужбовця премії повністю або частково, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, накладення дисциплінарного стягнення, внаслідок чого військовослужбовець буде понижений у посаді, понижений у військовому званні, позбавлений військового звання, звільнений з військової служби.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІ Порядку службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування (пункт 1 Розділу ІІІ Порядку).

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Порядку службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Згідно із пунктом 1 Розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 3 Розділу V Порядку, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування (пункт 1 Розділу VІ Порядку).

Згідно із статтею 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 48 передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені, зокрема, такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана.

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.09.2020 року від чергового частини в/ч НОМЕР_1 на ім`я командира частини надійшов рапорт, у якому повідомлено, що 12.09.2020 року помічником чергового частини прапорщиком ОСОБА_4 під час приймання чергування було виявлено відсутність тепловізора Pulsar QUANTUM XQ38, інвентарний номер 783025130, що знаходився в кімнаті для відпочинку.

У зв`язку з наведеним, наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 16.09.2020 року №718 інженеру роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку старшому лейтенанту ОСОБА_3 доручено провести службове розслідування (а.с. 64).

За результатом службового розслідування складено акт, затверджений тво. командира в/ч НОМЕР_1 (а.с. 59-63), у якому зазначено, що тепловізор Pulsar QUANTUM XQ38, інвентарний номер 783025130, 2016 р.в., передано із служби ракетно-артилерійського озброєння в/ч НОМЕР_1 до польового вузла зв`язку в/ч НОМЕР_1 . Актом від 27.06.2018 року вказаний тепловізор закладено до приміщення чергового в/ч НОМЕР_1 (а.с. 74-75, 84).

Згідно із наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 10.09.2020 року №255-НР (з урахуванням змін, внесених наказом від 10.09.2020 року №255-НР), 11.09.2020 року ОСОБА_1 заступив в добовий наряд помічником чергового частини, а ОСОБА_2 - черговим частини.

Відповідно до Книги прийняття та здавання чергування помічника чергової частини НОМЕР_1 інв.№994, станом на момент прийняття чергування вказаними військовослужбовцями, майно та документація в/ч НОМЕР_1 була в наявності.

12.09.2020 року під час прийняття чергування помічника чергового в/ч НОМЕР_1 прапорщик ОСОБА_4 виявив відсутність тепловізора Pulsar QUANTUM XQ38, інвентарний номер 783025130, у зв`язку із чим начальником оркестру - військовим диригентом в/ч НОМЕР_1 на ім`я командира подано відповідний рапорт.

У наданих поясненнях ОСОБА_1 підтвердив, що заступаючи 11.09.2020 року черговим частини недоліків у опису майна ним виявлено не було. За час несення служби у добовому наряді сторонніх осіб не було. Разом з тим, 12.09.2020 року під час здачі чергування було виявлено відсутність тепловізора, що знаходився в кімнаті відпочинку. Перевірка приміщень чергової частини результатів не дала. Місцезнаходження тепловізора невідоме.

Майор ОСОБА_2 надав аналогічні пояснення у рапорті від 12.09.2020 року.

Відповідно до статті 17 Статуту на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Між тим, статтею 295 Статуту установлено, що черговий частини призначається з числа офіцерів управлінь військової частини та батальйонів, а також командирів рот та з тих, хто прирівнюється до них. Він відповідає за своєчасне оповіщення підрозділів та управління військової частини про приведення військової частини в бойову готовність (переведення на функціонування в умовах особливого періоду), за підтримання внутрішнього порядку у військовій частині і несення служби добовим нарядом, а також за зберігання пістолетів та патронів до них військовослужбовців офіцерського, сержантського (старшинського) складу військової частини.

Відповідно до Інструкції черговому в/ч НОМЕР_1 , затвердженої командиром в/ч НОМЕР_1 , черговий військової частини відповідає, зокрема, за несення служби добовим нарядом, зберігання пістолетів та боєприпасів офіцерів (визначення посадових осіб) військової частини.

Позаяк, з рапорту ОСОБА_2 від 12.09.2020 року вбачається, що останнім надано вказівку помічнику чергового частини - ОСОБА_1 (Наказ командиру Військової частини НОМЕР_1 ) №255А-НР від 11.09.2020) 11.09.2020 року прийняти майно згідно опису приміщень.

Згідно рапорта ОСОБА_1 від 12.09.2020 року судом встановлено, що ОСОБА_1 близько 11 год 00 хв. 11.09.2020 року прийняв чергування по списку майна, серед якого прийняв два тепловізори. При цьому зазначив, що при здачі чергування було виявлено відсутність одного тепловізора.

В подальшому, 12.09.2020 року помічником чергового частини, прапорщиком ОСОБА_4 під час прийняття чергування було виявлено відсутність тепловізора Рulsar QUANTUM XQ38, інвентарний номер 783025130, що знаходився в кімнаті для відпочинку.

Враховуючи наведене, Актом підсумків службового розслідування від 26.11.2020 року рекомендовано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголосити йому «сувору догану» і позбавити премії за листопад 2020 року в повному обсязі, а також притягнути до повної матеріальної відповідальності на загальну суму 73302,13 грн.13 коп..

Вказаний вид дисциплінарної відповідальності реалізований наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 30.11.2020 року №405.

Пунктом 7 Розділу І Порядку встановлено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

У статті 8 Закону України від 03.10.2019 року №160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон №160-ІХ) зазначено, що у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.

Відповідно до пункту 11 Розділу ІІІ Порядку до участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

Відповідно до статей 29-31 Статуту за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Згідно із статтею 12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Суд першої інстанції зазначив, що службове розслідування по факту втрати тепловізора Pulsar QUANTUM XQ38, інвентарний номер 783025130, проводилось військовослужбовцем інженерної роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку в/ч НОМЕР_1 . Безпосереднім керівником для вказаного військовослужбовця є командир роти зв`язку командного пункту польового зв`язку в/ч НОМЕР_1 .

З приводу покликання апелянта на те, що службове розслідування проведено підлеглим його начальника, якого як і його притягнуто до відповідальності, колегія суддів зазначає, що даний факт був предметом дослідження у Чернігівському окружному адміністративному суді у справі №620/427/21. В рішенні цього суду від 29 березня 2021 року, яке набрало законної сили 28.04.2021 року зазначено, що відповідно до статей 29-31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником. Згідно із статтею 12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Із матеріалів смправи встановлено, що службове розслідування по факту втрати тепловізора Pulsar QUANTUM XQ38, інвентарний номер 783025130, проводилось військовослужбовцем інженерної роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку в/ч НОМЕР_1 . Безпосереднім керівником для вказаного військовослужбовця є командир роти зв`язку командного пункту польового зв' язку в/ч НОМЕР_3 .

Відтак, як правильно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_1 не є безпосереднім керівником військовослужбовця, який проводив службове розслідування, а останній, відповідно, не є підлеглим позивача, тому командуванням в/ч НОМЕР_1 дотримано вимоги Порядку.

Згідно статті 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Згідно частини 2 статті 76 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з тилу підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу бригади (полку, окремого батальйону).

З приводу покликання апелянта на те, що службове розслідування проведено у відсутності безпосереднього начальника позивача, то колегія суддів звертає увагу на те, що апелянт не вказує, яким чином це вплинуло на процедуру та результати службового розслідування, та не зазначає, які шкідливі наслідки настали.

Апеляційний суд бере до уваги покликання відповідача на те, що лейтенант ОСОБА_5 - безпосередній начальник ОСОБА_1 об`єктивно не міг брати участь у службовому розслідуванні, оскілки він на час проведення службового розслідування брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, що підтверджується відповідною довідкою, яку долучено до матеріалів справи.

Апелянт звертає увагу суду на те, що службове розслідування неправомірно призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2020 року № 718 на підставі статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, тоді як вважає, що це розслідування мало бути призначене на підставі статті 8 Закону №160-ІХ. Суд звертає увагу на те, що ч.7 статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачає, що Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України.

Згідно пункту 7 статті 1 Розділу І Порядку службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону №160-ІХ.

Апелянт також зазначає, що тепловізор, що пропав не був ввірений позивачу і відсутній документ, що він його прийняв на відповідальне зберігання. Крім того, крадіжки тепловізора ніхто не розслідував, хоча у штабі військової частини є відеокамери, записи з яких зберігаються 6 днів і які позивач у рапорті просив переглянути, однак зазначене не спростовує факту, що позивач не слідкував за станом збереження майна, яке знаходилось в приміщеннях чергового частини, яке він прийняв під особисту відповідальність, заступивши на пост помічника чергового частини, про що свідчить його підпис поряд з словом: «Прийняв» в Книзі прийняття та здавання чергування помічника чергового військової частини НОМЕР_1 під текстом: «...майно та документація згідно опису в наявності...». Після даного підпису та прийняття чергування, згідно абзацу шостого розділу 2 Інструкції помічника чергового частини, затвердженої : командиром військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2019 року позивач зобов`язаний був слідкувати за збереженням майна згідно описів у приміщеннях чергового частини, але не зробив цього належним чином, в результаті чого не може пояснити коли, в який саме момент чергування відбулось зникнення (крадіжка, втрата та ін.) тепловізора.

Водночас, відповідно до статті 1 Закону України від 21.09.1999 року №1075-XIV «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до статті 1 Закону №160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності; службовий ризик - можливість виникнення та вірогідні масштаби наслідків негативного впливу протягом певного часу, спричиненого діями або бездіяльністю особи, на яку поширюється дія цього Закону, в особливих, надзвичайних (екстремальних) умовах, спрямованими на запобігання шкоді, якщо її не можна було уникнути іншим способом.

Статтею 3 Закону №160-ІХ установлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 6 Закону №160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних.

11.09.2020 року при передачі чергування позивачу було передано військове майно згідно опису, а 12.09.2020 року при передачі чергування новому наряду була виявлена нестача військового майна згідно опису. Це військове майно (тепловізор) було передано позивачу для службового використання у разі потреби при чергуванні у добовому наряді черговим військової частини чи його помічником. Відтак, на думку суду, позивач має нести повну матеріальну відповідальність за цю нестачу (втрату) військового майна згідно чинного законодавства.

У статті 8 Закону №160-ІХ зазначено, що у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

Так, справді службове розслідування проведене з порушенням строків службового розслідування, однак таке не вплинуло на виявлені порушення, допущені ОСОБА_1 під час несення чергування 11.09.2020 року.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Таким чином, на думку суду, для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності, та з якою метою завдано шкоду або збитки. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку військовослужбовця та його ставлення до виконання службових обов`язків.

Відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Враховуючи наведене, суд вважає, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується неналежне виконання позивачем функціональних обов`язків, а тому висновок в/ч НОМЕР_1 про заподіяння ОСОБА_1 державі шкоди на суму 73302,13 грн.13 коп. є обґрунтованим. Обставини, що виключають матеріальну відповідальність (стаття 9 Закону №160-ІХ), судом не встановлені, а тому наказ відповідача від 30.11.2020 року №405 є правомірним.

Наведені позивачем у позові недоліки проведеного службового розслідування, не спростовують факту відсутності тепловізора після чергування ОСОБА_2 ( який також був притягнутий до дисциплінарної відповідальності) та ОСОБА_1 , а також неналежного виконання ОСОБА_1 обов`язків несення військової служби в добовому наряді.

Апелянт зазначає, що в наказі про призначення службового розслідування незаконно не зазначено особу, стосовно якої воно проводиться та вважає, що його права на ознайомлення з правами та обов`язками під час проведення службового розслідування були порушені. Однак, як вбачається із матеріалів справи, таке службове розслідування розпочате за фактом відсутності тепловізора.

Відповідно до абз. 6 п. 3 Розділу II Порядку службове розслідування могло проводитись також для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди, тому наказ про призначення службового розслідування без зазначення особи чи осіб стосовно якої (яких) воно проводиться є правомірним, обґрунтованим. Крім того, наказ видано на підставі рапорту

чергового частини майора ОСОБА_6 , в якому йдеться, що при прийманні чергування виявлено відсутність тепловізора без зазначення можливих винних осіб (копія

в матеріалах справи). Тобто, особи, які винні у втраті тепловізора були встановлені лише в ході службового розслідування.

Щодо покликань апелянта на те, що з наказом про проведення службового розслідування його не було ознайомлено, що позбавило останнього права надавати пояснення, документи, заявляти клопотання, висловлювати зауваження, колегія суддів зазначає, що у своєму рапорті від 12.09.2020 року позивач надав вичерпні пояснення щодо відсутності тепловізора під час здачі чергування 12.09.2020 року. Крім того, згідно з Порядком відібрання пояснення є правом, а не обов`язком особи, яка проводить службове розслідування. Крім зазначеного, Закон №160-ІХ також не містить обов`язкових вимог щодо такого пояснення.

Позивач був ознайомлений з наказом про результати проведення службового

розслідування 16.12.2020 року, про що свідчить його особистий підпис. Однак, після ознайомлення з наказом ніяких письмових зауважень від нього на адресу командування військової частини НОМЕР_1 не надійшло.

ОСОБА_1 зазначає, що за неналежне виконання службових обов`язків особа може бути притягнута лише до обмеженої матеріальної відповідальності на підставі статті 5 Закону №160-ІХ

Справді, в частині 1 статті 5 зазначеного Закону особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.

Однак, згідно з п.1 ч.1 ст. 6 Закону №160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Відтак, позивач підлягає притягненню до повної матеріальної відповідальності, оскільки втратив майно, яке було йому ввірене, передане йому під звіт, нестача якого була підтверджена особисто позивачем при здачі добового наряду 12.09.2020 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується неналежне виконання позивачем функціональних обов`язків, а тому висновок в/ч НОМЕР_1 про заподіяння ОСОБА_1 державі шкоди на суму 73302,13 грн.13 коп. є обґрунтованим.

Недоліки службового розслідування, на які вказує позивач у своїй апеляційній скарзі є несуттєвими, та не спростовують висновків службового розслідування за фактом відсутності військового майна - тепловізор Puisar Quantum XQ38 інвентарний номер 783025330 та наявності в діях ОСОБА_1 складу порушення військової дисципліни - посадових обов`язків помічника чергового військової частини НОМЕР_1 .

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі №500/133/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. Я. Гудим
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 07.10.2021 року.