Справа № 520/13827/21
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

11 жовтня 2021 р. справа № 520/13827/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" (вул. Промислова, буд. 1, с. Васищеве, Харківський район, Харківська область, 62495, ) до Слобожанської митниці Держмитслужби (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби, у якому просить суд:

- визнати противоправними дії Слобожанської митниці Держмитслужби по невивільненню зарезервованих коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА", у сумі 265 557,61 грн. (двісті шістдесят п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім гривень 61 копійка), які були зарезервовані за електронною попередньою митною декларацією типу ІМ40ЕА № UА807200/2019/005500 від 15.11.2019;

- зобов`язати Слобожанську митницю Держмитслужби вивільнити зарезервовані кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" у сумі 265 557,61 грн. (двісті шістдесят п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім гривень 61 копійка), які були зарезервовані за електронною попередньою митною декларацією типу ІМ40ЕА № UА807200/2019/005500 від 15.11.2019.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02/08.2021 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

В обґрунтування позову вказано, що позивач через митного брокера ТОВ «ЄВРОСКЛАД-СЕРВІС» подав 15.11.2019 до митного оформлення електронну попередню митну декларацію типу ІМ40ЕА, яка прийнята Слобожанською митницею ДФС за реєстраційним номером № UA807200/2019/005500, у графі 47 якої зазначений спосіб платежу 01, а отже відповідно були зарезервовані кошти у сумі 265 557,61 грн. Задекларований у електронній попередній митній декларації типу 1М40ЕА № UA807200/2019/005500 від 15.11.2019 товар 17 листопада 2019 року був пропущений через митний кордон України в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС, але не доставлений до Харківської митниці ДФС по причині форс-мажорних обставин, а саме пожежі транспортного засобу комерційного призначення разом з товаром, яка сталася 17 листопада 2019 року о 21 год. 35 хв. на 88 км автомобільної траси Київ-Харків, Київська область, Переяслав-Хмельницький район.

З метою можливості вивільнення зарезервованих коштів за попередньою митною декларацією типу ІМ40ЕА № UA807200/2019/005500 від 15.11.2019 ТОВ «ОМЕГА» листом від 18.03.2021за № 5268 звернулося до Слобожанської митниці Держмитслужби, яка після розгляду своїм листом від 19.04.2021 за № 7.14-08-2/7.14-28- 08/13/5109 повідомила, що підстави для повернення зарезервованих коштів за попередньою митною декларацією типу 1М40ЕА № UA807200/2019/005500 від 15.11.2019 відсутні.

Позивач наполягає на тому, що ТОВ «ОМЕГА» не було а ні власником задекларованого у електронній попередній митній декларації типу ІМ40ЕА № UA807200/2019/005500 від 15.11.2019 товару до моменту його поставки на склад за адресою: смт. Бабаї, вул. Вторчерметівська.4, Харківський район. Харківська область, Україна, відповідно до умов поставки DAP Інкотермс 2010, а ні уповноваженою особою власника товару ТОВ «ОПТШИНТОРГ». А договір № 09122019/АВ від 09.12.2019 на знищення (руйнування) товарів з підприємством ТОВ «ЕКО ТЕРРА», уповноваженим відповідно до законодавства України на знищення (руйнування) відповідних категорій товарів, укладено безпосередньо перевізником ТОВ «АМАС АВТО», а не ТОВ «ОМЕГА».

Також позивач вказав, що у момент пожежі, яка сталася 17 листопада 2019 року о 21 год. 35 хв. на 88 км автомобільної траси Київ-Харків, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, транспортний засіб комерційного призначення RENAULT з реєстраційними номерами АМ48205/А1442Е7 разом з товаром, задекларованого у електронній попередній митній декларації типу ІМ40ЕА № UA807200/2019/005500 від 15.11.2019, перебували у митному режимі «транзит» (внутрішній), а не у митному режимі «імпорт», і відповідно особою за дотримання митного режиму «транзит» був перевізник ТОВ «АМАС АВТО», а не ТОВ «ОМЕГА».

Позивач вважає, що він жодним чином не порушував вимоги та умови, установлені Митним кодексом України щодо перебування у митному режимі «транзит» (внутрішній) товарів, які були задекларовані у електронній попередній митній декларації типу ІМ40ЕА № UА807200/2019/005500 від 15.11.2019, по якій були зарезервовані кошти ТОВ «ОМЕГА» у сумі 265 557,61 грн, та жодним чином не порушувало вимоги та умови, установлені Митним кодексом України щодо поміщення залишків товарів та транспортних засобів комерційного призначення, які були задекларовані у електронній попередній митній декларації типу ІМ40ЕА № UА807200/2019/005500 від 15.11.2019, у митний режим «знищення або руйнування», а всі порушення вимог та умов, установлених Митним кодексом України для митного режиму «транзит» та митного режиму «знищення або руйнування» були вчинені перевізником ТОВ «АМАС АВТО».

У відзиві відповідач зазначив, що підприємством не було отримано дозвіл митного органу на поміщення зазначених залишків або відходів у митний режим знищення або руйнування. Також залишки та відходи товарів, які залишились після пожежі, не були задекларовані у відповідний митний режим або з дозволу митного органу видалені відповідно до законодавства України. Крім того, підприємство не зверталось до митниці для залучення представників митних органів до знищення (утилізації) залишків товару. Ураховуючи наведене, особою, відповідальною за виконання вимог законодавства України щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, не були виконані вимоги Митного кодексу України та Порядку № 657, необхідні для підтвердження факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, відтак, у митного органу не виник обов`язок вивільнити зарезервовані кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" у сумі 265 557,61 грн, які були зарезервовані за електронною попередньою митною декларацією типу ІМ40ЕА № UА807200/2019/005500 від 15.11.2019.

Аналогічні міркування викладені учасниками справи в інших заявах по суті справи.

У відповіді на відзив позивач вказав також про те, що документи, що підтверджують факт настання обставин непереборної сили, перевізником до митниці були надані, що митницею не заперечується. Слобожанською митницею Держмитслужби із посиланням не доведено інформування ТОВ «ОМЕГА» про вимоги щодо переміщення залишків товару до іншого митного режиму, про це повідомлялось саме перевізника.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" (далі - ТОВ "ОМЕГА") через митного брокера ТОВ «ЄВРОСКЛАД-СЕРВІС» подало 15.11.2019 до митного оформлення електронну попередню митну декларацію типу ІМ40ЕА, яка прийнята Слобожанською митницею ДФС за реєстраційним номером № UA807200/2019/005500.

15.11.2019 митним постом «Пісочин» Харківської митниці ДФС у митному режимі «імпорт» оформлена попередня митна декларація (далі - МД) типу ІМ40ЕА № UA807200/2019/005500 на товар «шини пневматичні гумові» вагою 16607,93 кг, вартістю 2397897,0.руб. РФ, відправник - ТОВ «Оптшинторг», 220107, м. Минськ, вул. Я.Райниса, 2а, кім.1, Білорусь, одержувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка», 62495, Харівська обл., смт. Васищеве, вул. Промислова, 1, Україна.

Кошти у сумі 265 557,61 грн були зарезервовані за вказаною МД на імпортовані товари, щодо яких законодавством України визначено необхідність надання митним органам забезпечення сплати митних платежів при транзитному перевезенні від митниці відправлення - Чернігівська митниця ДФС, до митниці призначення - Харківська митниця ДФС.

17.11.2019 за МД № UA807200/2019/005500 митницею відправлення здійснено пропуск вантажу розміщеного на транспортному засобі RENAULT д/н НОМЕР_1 через митний кордон України відповідно до заявленого митного режиму.

20.11.2019 до Харківської митниці ДФС надійшов інформаційний лист від перевізника «АМАС авто» Андреева А.Н. про надзвичайну подію, яка виникла 17.11.2019 під час переміщення товарів за вказаною МД у зоні діяльності Київської митниці ДФС. У додатку до листа були надані підтверджуючі документи. За результатами розгляду зазначеного листа Харківською митницею ДФС було надано інформацію стосовно прийнятого рішення про припинення (завершення) митного режиму «імпорт» та зазначено порядок дій із залишками та відходами товару.

20.11.2019 до Харківської митниці ДФС надійшов лист Чернігівської митниці ДФС про звернення перевізника «АМАС авто» ОСОБА_1 з приводу зазначеної вище події.

25.11.2019 до Харківської митниці ДФС надійшов лист Київської митниці ДФС стосовно виїзду співробітників митного поста «Східний» на місце пожежі за адресою: Київська обл., Переяслав-Хмельницький район, 88 км автомобільної траси «Київ-Харків», та проведення огляду території на якій сталася пожежа вантажного автомобіля RENAULT р/н НОМЕР_2 .

За результатами огляду місця пожежі, у відповідності до вимог пункту 2.3. розділу II Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.10.2012 № 1066, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України.

19.12.2012 за № 2120/22432 (далі - Порядок 1066) та вимог розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.10.2012 за № 1669/21981 (далі - Порядок 657) складені Акт про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату (форма якого затверджена наказом МФУ від 15.03.2018 №364) та Акт про проведення огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, магазинів безмитної торгівлі, територій вільних митних зон та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою покладено на митні органи (форма якого затверджена наказом МФУ від 28.05.2012 №615).

Співробітником Київської митниці ДФС були внесені відповідні відмітки до ЄАІС згідно з вимогами пункту 2.3 розділу II Порядку 1066.

25.11.2019 до Харківської митниці ДФС надійшло звернення від перевізника «АМАС авто» Андреева А.Н. щодо вирішення Харківською митницею ДФС питання про зняття з контролю переміщення товарів за МД типу «ІМ 40 ЕА» №807200/2019/005500 від 15.11.2019. У додатку до листа було надано експертний висновок Київської торгово-промислової палати за № И-1670 від 22.11.2019, що підтверджує факт настання обставин непереборної сили.

Відповідно до експертного висновку Київської торгово-промислової палати від22.11.2019 № И-1670 залишки вантажу, знищеного пожежею, являють собою деформовані металокорди пневматичних шин з проволоки та безформні шматки гумових шин.

З метою можливості вивільнення зарезервованих коштів за попередньою митною декларацією типу ІМ40ЕА № UA807200/2019/005500 від 15.11.2019 ТОВ «ОМЕГА» листом від 18.03.2021за№ 5268 звернулося до Слобожанської митниці Держмитслужби, у якому повідомлено Слобожанську митницю Держмитслужби про те, що відповідно до договору між перевізником ТОВ «АМАС авто» та TOB «ЕКО ТЕРРА» № 09122019/АВ від 09.12.2019 та акту прийняття - передачі № 1060 від 17.12.2019 залишки небезпечних відходів були передані на зберігання з метою подальшої утилізації тягача, напівпричепа та металокорди від пневматичних шин. 30.12.2019 залишки були знищені в повному обсязі, що підтверджується актом утилізації.

Листом від 19.04.2021 за № 7.14-08-2/7.14-28-08/13/5109 відповідач повідомив позивача про те, що підстави для повернення зарезервованих коштів за попередньою митною декларацією типу 1М40ЕА № UA807200/2019/005500 від 15.11.2019 відсутні.

Не погоджуючись з такими діями митного органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Зі змісту заяв по суті справи, наданих позивачем та відповідачем, судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо фактичних обставин справи. Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами положень митного законодавства України в частині наявності у митного органу підстав для вивільнення зарезервованих коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА", у сумі 265 557,61 грн, які були зарезервовані за електронною попередньою митною декларацією типу ІМ40ЕА № UА807200/2019/005500 від 15.11.2019 за обставин, що складись у цьому спорі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Порядок та умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення встановлюються Митним кодексом України (далі - МКУ).

Відповідно до статті 248 МКУ митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з приписами ст.259 МКУ попередня митна декларація (інший документ, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 цього Кодексу) подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України.

Попередня митна декларація подається декларантом або уповноваженою ним особою митному органу, в зоні діяльності якого товари, транспортні засоби комерційного призначення будуть пред`явлені для митного оформлення, з метою проведення аналізу ризиків та прискорення виконання митних формальностей.

Попередня митна декларація повинна містити відомості, достатні для: 1) ввезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України та забезпечення доставки їх до митного органу призначення; або 2) випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму за попередньою митною декларацією, яка містить всю необхідну для цього інформацію, після пропуску цих товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України та без пред`явлення їх митному органу, яким оформлена така попередня митна декларація; або 3) випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму за попередньою митною декларацією, яка містить всю необхідну для цього інформацію, після пред`явлення їх митному органу, яким оформлена така попередня митна декларація.

Статтею 289 МКУ передбачено, що обов`язок із сплати митних платежів виникає, у тому числі, у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України.

Обов`язок із сплати митних платежів припиняється: 1) при виконанні обов`язку із сплати митних платежів; 2) якщо товари до їх випуску виявилися знищеними або безповоротно втраченими внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили за нормальних умов транспортування, зберігання або використання (експлуатації) та за відсутності порушень вимог та умов, установлених цим Кодексом, а також внаслідок природних втрат, які підтверджуються відповідними актами; 3) якщо товари знищуються або передаються у власність держави відповідно до цього Кодексу; 4) якщо товари конфіскуються відповідно до цього Кодексу (ст.290 МКУ).

Відповідно до ст.292 МКУ митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України: 1) товари не є об`єктом оподаткування митними платежами; 2) щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано; 3) при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму; 4) коли загальна фактурна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України громадянами, не перевищує обсягів, які не є об`єктом оподаткування митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст.293 МКУ особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов`язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом (частина 1).

Частина третя статті 293 МКУ визначає випадки, коли на певних осіб покладається обов`язок із сплати митних платежів, зокрема, 1) у разі незаконного ввезення товарів на митну територію України, незаконного вивезення товарів за межі митної території України - особа, яка незаконно ввезла (вивезла) товари, а також особи, які брали участь у незаконному ввезенні (вивезенні) товарів, якщо вони знали або повинні були знати про незаконність такого ввезення (вивезення), та особи, які придбали у власність або у володіння незаконно ввезені товари, якщо в момент придбання вони знали або повинні були знати про незаконність ввезення, що належним чином доведено в порядку, встановленому законодавством України; 2) у разі вилучення товарів, що тимчасово зберігаються під митним контролем, з порушенням вимог цього Кодексу та інших нормативно-правових актів - особа, яка незаконно вилучила такі товари, а також особи, які брали участь у незаконному вилученні таких товарів, зберігали та придбали такі товари, або особа, яка відповідає за забезпечення схоронності зазначених товарів; 3) у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів, - особи, відповідальні за дотримання митного режиму; 4) у разі невиконання зобов`язань щодо використання чи споживання товарів, що випливають з умов цільового використання, за яких надається податкова пільга при випуску товарів для вільного обігу, - особа, на яку покладається обов`язок щодо виконання таких умов; 5) у разі заявлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення до митного режиму транзиту - особа, яка надала зобов`язання щодо доставки цих товарів, транспортних засобів до митного органу призначення; 6) у разі невиконання особою, відповідальною за сплату митних платежів, обов`язку із сплати митних платежів, якщо сплата митних платежів забезпечена гарантом відповідно до положень цього Кодексу, - гарант; 7) у разі застосування загальної фінансової гарантії для забезпечення сплати митних платежів - АЕО, який користується відповідним спеціальним спрощенням.

За такого правового регулювання та з огляду на наявні у справі докази суд приходить до висновку про те, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант, тобто ТОВ "ОМЕГА".

Не є спірним той факт, що товар, задекларований позивачем у попередній митній декларації, був втрачений внаслідок форс-мажорної обставини.

При цьому позивач вважає, що його обов`язок зі сплати митних платежів припинився у зв`язку з тим, що товари до їх випуску виявилися знищеними або безповоротно втраченими внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили за нормальних умов транспортування, зберігання або використання (експлуатації) та за відсутності порушень вимог та умов, установлених цим Кодексом.

Митний орган тлумачить приписи п.2 ч.1 ст.290 МКУ у контексті приписів ст.ст.175-176 МКУ, відповідно до яких знищення або руйнування - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари під митним контролем знищуються або приводяться у стан, який виключає можливість їх використання, з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами, установленими на імпорт цих товарів, та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Знищення або руйнування товарів допускається з письмового дозволу митного органу за заявою власника товарів чи уповноваженої ним особи.

Позивач же у контексті норми п.2 ч.1 ст.290 МКУ посилається на приписи ч.8 ст.102 МК України, яка визначає, що митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. У разі припинення митного режиму транзиту згідно з частиною восьмою цієї статті вивезення товарів за межі митної території України не вимагається, а гарантії, надані відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 92 цього Кодексу, підлягають поверненню (вивільненню) (ч.9 ст.102 МКУ).

З метою правильного вирішення цього спору доцільним є визначення підстав для застосування п.2 ч.1 ст.290 МКУ за умови перебування знищеного товару у певному митному режимі.

Статті 70 та 71 Митного кодексу визначають, що з метою застосування законодавства України з питань митної справи запроваджуються такі митні режими: 1) імпорт (випуск для вільного обігу); 2) реімпорт; 3) експорт (остаточне вивезення); 4) реекспорт; 5) транзит; 6) тимчасове ввезення; 7) тимчасове вивезення; 8) митний склад; 9) вільна митна зона; 10) безмитна торгівля; 11) переробка на митній території; 12) переробка за межами митної території; 13) знищення або руйнування; 14) відмова на користь держави.

Митні режими встановлюються виключно цим Кодексом.

При цьому декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.

Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Як встановлено ст.257 МКУ, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (ч.6 ст.257 МКУ).

Відповідно до ч.8 ст.257 МКУ митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема, заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення.

Як встановлено судом, позивачем зарезервовано кошти для сплати митних платежів за електронною попередньою митною декларацією типу ІМ40ЕА № UА807200/2019/005500 від 15.11.2019.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 "Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій" (у редакції, чинній на момент подання позивачем попередньої митної декларації) затверджено, окрім іншого, класифікатор типів декларацій та класифікатор митних режимів.

Відповідно до класифікаторів, затверджених цим наказом, декларація, подана позивачем, UА807200/2019/005500 від 15.11.2019 - попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для випуску товарів у митний режим, з напрямком перевезення - ввезення (коди ІМ та ЕА), із самостійним визначенням декларантом митного режиму - Імпорт (випуск для вільного обігу) (код 40).

Доказів зміни митного режиму декларантом (позивачем) на митний режим транзиту з кодами 80, 81 або 82 (Транзит прохідний, Транзит внутрішній або Транзит внутрішній між митним органом, розташованим на території України, зайнятій сушею, та штучними островами, установками або спорудами, створеними у виключній (морській) економічній зоні України та у зворотному напрямку)) у порядку, визначеному законом, з дотриманням необхідних митних формальностей, до суду не надано, а тому посилання позивача на застосування до спірних правовідносин положень Митного кодексу України щодо процедури вивільнення коштів наслідок втрати товару у митному режимі транзиту суд вважає такими, що не підтверджені належними доказами.

Як вже зазначалось судом, позивачем самостійно визначено митний режим для ввезення товару при поданні попередньої митної декларації, а тому посилання на умови поставки товару, визначені у договорі, та Інкотермс 2010 суд вважає неприйнятними.

У той же час відповідачем як суб`єктом владних повноважень надано правомірну оцінку зверненню позивача щодо вивільнення коштів, зарезервованих за попередньою митною декларацією, адже процедура вивільнення таких коштів у такому випадку має здійснюватися за правилами митного режиму знищення та руйнування.

Відповідно до приписів ст. 176 МКУ знищення або руйнування товарів допускається з письмового дозволу митного органу за заявою власника товарів чи уповноваженої ним особи.

Дозвіл на поміщення товарів у митний режим знищення або руйнування видається митним органом, якщо власником чи уповноваженою ним особою: 1) укладено договір на знищення (руйнування) товарів з підприємством, уповноваженим відповідно до законодавства України на знищення (руйнування) відповідних категорій товарів; 2) отримано дозволи на знищення (руйнування) товарів від державних органів, до повноважень яких належить контроль за переміщенням таких товарів.

Дозвіл на поміщення товарів у митний режим знищення або руйнування видається митним органом безоплатно протягом трьох робочих днів з дати реєстрації відповідної заяви. У разі відмови у видачі дозволу митний орган зобов`язаний у зазначений строк письмово або в електронній формі повідомити особу, яка звернулася за отриманням дозволу, про підстави відмови.

Поміщення товарів у митний режим знищення або руйнування здійснюється митним органом, у зоні діяльності якого проводяться операції зі знищення або руйнування.

Частиною першою статті 180 МКУ визначено, що товари, поміщені у митний режим знищення або руйнування, а також залишки та відходи, що утворилися в результаті здійснення операцій із знищення (руйнування), перебувають під митним контролем.

Відповідачем вказано, що залишки та відходи товарів, які залишились після пожежі, не були задекларовані у відповідний митний режим або з дозволу митного органу видалені відповідно до законодавства України, звернень до митниці для залучення представників митних органів до знищення (утилізації) залишків товару не надходило.

Доказів протилежного до суду не надано.

За такого правового регулювання суд приходить до висновку про те, про процес утилізації залишків товару, що ввезено на територію України за електронною попередньою митною декларацією типу ІМ40ЕА № UА807200/2019/005500 від 15.11.2019, відбувався без переміщення таких товарів (їх залишків) до митного режиму знищення або руйнування, відтак, у митного органу відсутні правові підстави для вивільнення зарезервованих коштів за цією декларацією відповідно до п.2 ч.1 ст.290 МКУ.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним діям митного органу, суд зазначає, що така оцінка надається з урахуванням приписів ст.19 Конституції України, і передусім суд зважає на те, що однією з умов для висновків відповідача при прийнятті рішення про припинення обов`язку із сплати митних платежів за електронною попередньою митною декларацією типу ІМ40ЕА № UА807200/2019/005500 від 15.11.2019 є факт перебування залишків товару або в митному режимі транзиту, або в митному режимі знищення або руйнування, утім, як вже встановлено проведеним судовим розглядом, товар за цією декларацією перебував у митному режимі імпорту, при цьому звернення до митного органу про переміщення залишків товару до іншого митного режиму не надходило ані від декларанта, ані від перевізника чи продавця за зовнішньо-економічним договором.

Оцінюючи аргументи позивача щодо умов зовнішньо-економічного договору щодо переходу права власності на товар, суд зазначає таке.

Так, відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту №0811-16 від 08 листопада 2016 року задекларований у електронній попередній митній декларації типу 1М40ЕА № UA807200/2019/005500 від 15.11.2019 товар поставлявся на умовах DAP - склад Покупця: смт. Бабаї, вул. Вторчерметівська, 4, Харківський район, Харківська область, Україна, відповідно до Інкотермс 2010. Моментом поставки цього товару вважається дата, зазначена у міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) у графі 24. Право власності на цей товар від Продавця до Покупця переходить в момент поставки.

Суд зазначає, що Delivered at Place, скорочено DAP (Постачання в місці призначення) одна з умов (термінів) Інкотермс, що означає, що продавець виконав своє зобов`язання з постачання тоді, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Умови постачання DAP покладають на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення. Термін DAP може застосовуватися під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані (мультимодальні) перевезення.

Під словом «перевізник» розуміється будь-яка особа, яка на підставі договору перевезення бере на себе зобов`язання забезпечити самому або організувати перевезення товару по залізниці, автомобільним, повітряним, морським і внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту.

База постачання DAP Інкотермс 2010 покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні. При намір сторін покласти на продавця всі ризики і витрати щодо виконання імпортних митних формальностей для ввезення товару доцільно використовувати термін DDP.

Суд зазначає, що хоч за умовами поставки позивач не є власником товару до моменту його отримання, утім, вказана обставина не спростовує факту того, що у митного органу у межах цього спору як у суб`єкта владних повноважень відсутній обов`язок для вивільнення зарезервованих коштів позивача, які були зарезервовані за електронною попередньою митною декларацією.

Із врахуванням викладеного суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Додатково суд зважає на той факт, що предметом розгляду в цьому спорі у порядку адміністративного судочинства є питання щодо наявності чи відсутності правових підстав для вчинення митним органом дій щодо вивільнення коштів позивача, при цьому спори щодо збитків позивача у зв`язку з невивільненням його зарезервованих коштів за електронною попередньою митною декларацією за умов, що складися у цьому спорі, підлягають вирішенню у порядку, встановленому договором та законом - в арбітражному чи господарському суді, шляхом пред`явлення відповідних вимог до продавця чи перевізника.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" (вул. Промислова, буд. 1, с. Васищеве, Харківський район, Харківська область, 62495, ) до Слобожанської митниці Держмитслужби (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 11 жовтня 2021 року.

Суддя О.Г. Котеньов