Справа № 640/5452/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5452/20 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Юрковець А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Котягін Андрій Сергійович та Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_2 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просила:

- визнати протиправним і скасувати наказ Міністерства юстиції України від 03.02.2020 №345/5 (зі змінами від 05.02.2020 №408/5);

- поновити в Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційні дії, які скасовані наказом Міністерства юстиції України від 03.02.2020 №345/5 (зі змінами від 05.02.2020 №408/5);

- стягнути на користь позивачки судовий збір в сумі 2732,31 грн за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України та витрати на професійну правову допомогу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано наказ Міністерства юстиції України від 03.02.2020 №345/5 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» з урахуванням змін, внесених наказом від 05.02.2020 №408/5, в частині, що стосується державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_2, а саме:

- скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційних дій від 09.10.2019 №4000693 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», №5000693 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», №6000693 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи» та №7000693 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичних особи», здійснених державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_2 щодо Приватного підприємства «Продукти-Каргіл» (ідентифікаційний код 33805450);

- скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.10.2019 №49095734, 49095587, 49095332, прийнятих державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Котягін Андрій Сергійович подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Крім того, не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, дійшла висновку, що апеляційні скарги необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, з 20.09.2018 ОСОБА_1 стала одноосібним власником ПП « Продути-Каргіл » (ідентифікаційний код юридичної особи 33805450).

Упродовж вересня-жовтня 2019 року державний реєстратор КП «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_2 здійснила низку реєстраційних дій та прийняла декілька рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію прав щодо ПП «Продукти-Каргіл», а саме:

1) 09.10.2019 здійснила реєстраційні дії в Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №4000693 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи» №5000693 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах» №6000693 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи» та №7000693 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичних особи» щодо ПП «Продукти-Каргіл» (), відповідно до яких, поміж іншого, змінено склад учасників цього підприємства шляхом заміни ОСОБА_1 на ОСОБА_4 ;

2) прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 09.10.2019 №49095734, 49095587, 49095332, на підставі яких відкрито відповідні розділи Державного реєстру прав №№206, 206, 206 та внесено записи про право власності ОСОБА_4 №№33606111, 33606358, 33606486 щодо майна, яке належало ПП «Продукти-Каргіл».

Не погоджуючись із такими діями та рішеннями державного реєстратора ОСОБА_2 , адвокат Котягін А.С. від імені ОСОБА_1 звернувся до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України (далі також - Комісія) зі скаргою від 23.10.2019 та в подальшому з доповненнями до неї від 11.11.2019 №6/ПК, від 14.11.2019 №9/ПК, від 05.12.2019 №12/ПК та від 06.12.2019 №13/ПК.08.2016.

Комісія погодилася з викладеними у скарзі та в доповненнях до неї доводами скаржника та у висновку від 12.12.2019 рекомендувала Мін`юсту задовольнити скаргу та, скасувати оскаржувані дії та рішення державного реєстратора ОСОБА_2 У висновку в скороченому та в розширеному варіанті викладено мотиви, якими керувалася Комісія.

На підставі згаданого висновку Комісії Мін`юст видав наказ від 03.02.2020 №345/5 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємці та громадських формувань та рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень), яким, зокрема:

- у повному обсязі задовольнив скаргу адвоката Котягіна А.С. в інтересах ОСОБА_1 від 23.10.2019 з доповненнями від 11.11.2019 №6/ПК, від 14.11.2019 №9/ПК, від 05.12.2019 №12/ПК, від 06.12.2019 №13/ПК;

- скасував в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційні дії від 09.10.2019 №4000693 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», №500693 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані з' змінами в установчих документах», №6000693 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи» та №7000693 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичних особи», здійснені державним реєстратором КП «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_2 щодо ПП «Продукти-Каргіл»;

- скасував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.10.2019 №№49095734, 49095587, 49095332, прийняті державним реєстратором КП «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_2

Зазначеним наказом також скасовано реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно вчинені та прийняті іншими суб`єктами державної реєстрації.

У подальшому наказом Мін`юсту від 05.02.2020 №408/5 до оскаржуваного наказу від 03.02.2020 №345/5 внесено зміни шляхом викладення його в новій редакції. В частині, що стосується державного реєстратора ОСОБА_2, зазначений наказ залишився незмінним.

Позивач не погоджуючись із рішенням відповідача звернулася до суду із адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд Комісією 12.12.2019 скарги адвоката Котягіна А.С. в інтересах ОСОБА_1 з доповненнями до неї, зокрема, в частині, що стосується державного реєстратора ОСОБА_2, відбувся з порушенням установленої законодавством процедури, що свідчить про неналежне виконанням відповідачем його повноважень та здійсненням їх не у спосіб, передбачений законом. У зв`язку з чим, оскаржуваний наказ Мін`юсту зі змінами, внесеними наказом від 05.02.2020 №408/5, в частині що стосується державного реєстратора ОСОБА_2, прийнятий на підставі висновку Комісії від 12.12.2019, є протиправним та підлягає скасуванню судом.

В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 ч. 1 статті 19 КАС передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України випливає, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_2 з наказом Міністерства юстиції України від 03.02.2020 №345/5 (зі змінами від 05.02.2020 №408/5) «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємці та громадських формувань та рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

Міністерство юстиції України вищевказаним наказом скасувало в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційні дії від 09.10.2019 №4000693 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», №500693 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані з' змінами в установчих документах», №6000693 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи» та №7000693 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичних особи», здійснені державним реєстратором КП «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_2 щодо ПП «Продукти-Каргіл», а також скасувало в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.10.2019 №№49095734, 49095587, 49095332, прийняті державним реєстратором КП «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи, скасовані наказом Міністерства юстиції України оскаржувані реєстраційні дії в ЄДР були проведені на підставі акту приймання-передачі частки у статутному капіталі, та в свою чергу стосуються спору, щодо майнових прав на ПП «Продукт-Каргіл» між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи те, що позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття права власності на об`єкт нерухомого майна і можуть впливати на майнові права та інтереси цих осіб, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, колегія суддів дійшла висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Тобто, предметом спору у цій справі є визнання права власності на нерухоме майно, оскільки зазначені позовні вимоги приводять до вирішення питання про право власності на це нерухоме майно.

Отже, спірні правовідносини у справі пов`язані з необхідністю захисту права на об`єкт нерухомого майна, тобто права цивільного, тому позов у справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція міститься постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 826/9341/17.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово висловлював позицію, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Таким чином, аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосувати виключно формальний критерій - встановлення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

У справі, що розглядається, оскаржується реєстраційна дія, стосовно якої існує спір про право щодо майнових прав на ПП «Продукт-Каргіл» між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , а тому у межах такого спору можуть бути вирішені питання, пов`язані з реєстрацією права власності.

Тобто, цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання законними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів

Із системного аналізу зазначених положень вбачається, що не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Скасування рішення державного реєстратора з проведення реєстраційних дій, обов`язково будуть впливати на майнові права тієї особи, щодо якої ці реєстраційні дії буде скасовано.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, що не належить до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Таким чином, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується цивільного права і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 813/1362/16, 28 листопада 2018 року у справі № 825/642/18, 29 січня 2019 року у справі № 803/1589/17 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

З проведенням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно законодавець пов`язував офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на зміст позовних вимог, характер спірних правовідносин, обставини справи, та враховуючи суб`єктний склад учасників справи, колегія суддів, приходить до висновку, що у даному випадку існує спір про право щодо майнових прав на ПП «Продукт-Каргіл», що виключає можливість його розгляду та вирішення у порядку адміністративного судочинства.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Статтею 239 КАС України передбачено наслідки закриття провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 242, 308, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Котягін Андрій Сергійович та Міністерства юстиції України - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2021 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - закрити.

Вказати, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити сторонам про наявність у них права протягом десяти днів з дня отримання ним даної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією із зазначенням відповідного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено « 11» жовтня 2021 року.