Справа № 158/2752/21
Суддя: Корецька В. В.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/2752/21
Провадження № 2-а/0158/56/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2021 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючої судді Корецької В.В.,
за участю секретаря Процик Л.В.
представника позивача - Іванова С.В.,
перекладача - Халід Едзахірі
представника відповідача Ольшевської В.П.,
відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Королівства ОСОБА_2 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,
В С Т А Н О В И В :
Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з позовом до громадянина Королівства ОСОБА_2 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.04.2021 року відповідача було затримано до прийняття рішення за заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, строк затримання не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
Відповідач був поміщений до ДУ «Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України».
13.10.2021 року закінчується строк його затримання. Водночас, у задоволенні питання щодо визнання відповідача біженцем відмовлено, інформація щодо ідентифікації особи відповідача, яка необхідна для підготовки документів з метою забезпечення його видворення з території України відсутня.
Вказані обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду.
В судовому засіданні представник позивача Іванов С.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник Ольшевська В.П. у судовому засіданні, кожен зокрема, заперечили проти задоволення позову.
Заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.04.2021 року відповідача було затримано до прийняття рішення за заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, строк затримання не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні.
Громадянин Королівства ОСОБА_2 був поміщений до ДУ «Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України».
Разом з тим, згідно листа в ГУ ДМС України в Закарпатській області від 14.05.2021 року №44/14 відповідачу відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Так, згідно ч.4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені ст. 289 КАС України.
Згідно ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів(підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч. 11 ст. 289 КАС України).
Отже, як слідує з вказаних положень, позов про затримання іноземця або особи без громадянства, в тому числі і про продовження строку затримання, може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.
Затримання іноземця або особи без громадянства та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, можливо також з метою ідентифікації, однак з обов`язковим забезпеченням примусового видворення з України.
Тобто, звернення позивача з позовом про затримання іноземця з метою його ідентифікації та (або) забезпечення видворення (продовження строку затримання) обов`язково пов`язується із наявністю такого факту, як попереднє звернення до суду з позовом про примусове видворення.
Зазначений висновок наведений в постановах Верховного Суду від 21.08.2019 року, справа №522/960/18, від 27.11.2018 року, справа №754/2203/17.
Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, попереднє звернення до суду з позовом про примусове видворення відповідача не здійснювалося.
Разом з тим, умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
При цьому, при вирішенні питання щодо продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення має бути встановлена сукупність вищевказаних умов.
Так, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на факт неодержання інформації чи документів необхідних для ідентифікації відповідача, відсутність співпраці з боку відповідача.
Порядок дій з ідентифікації та документування іноземців встановлений розділом VI Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 (далі Інструкція № 353/371/150).
За вказаною Інструкцією (п.1 вищевказаного розділу), якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.
З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.
У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.
Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.
В свою чергу матеріали справи відповідей на вищевказані запити не містять.
Разом з тим, відсутність відповіді з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства може бути підставою для продовження строку затримання відповідача лише за умови неможливості ідентифікації його особи у інший спосіб, як це передбачено статтею 289 КАС України.
При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника позивача щодо відсутності з боку відповідача необхідної співпраці під час процедури його ідентифікації, оскільки, як встановлено в судовому засіданні останнім повідомлено необхідну про себе інформацію, а заперечення щодо заповнення анкети не можна вважати створенням з його боку перешкод у процедурі його ідентифікації.
Таким чином, за встановлених обставин, суд вважає, що стороною позивача не доведено обставин, які є підставами для затримання відповідача, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 9, 241-246, 250, 289 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні позовних вимог військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Королівства ОСОБА_2 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Представник позивача Іванов Сергій, робоча адреса: м. Чоп, вул. Головна, 55а, Закарпатської області.

Відповідач - громадянин Королівства ОСОБА_2 , місце перебування: АДРЕСА_2

Представник відповідача Ольшевська Вероніка Петрівна.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька