Справа № 580/322/20
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року

м. Київ

справа №580/322/20

адміністративне провадження № К/9901/15278/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Симиренківське» до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року (постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Глущенко Я.Б., суддів Пилипенко О.Є., Собківа Я.М.)

У С Т А Н О В И В:

РУХ СПРАВИ

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У січні 2020 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Симиренківське» (далі - позивач, СТОВ «Симиренківське») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Черкаській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, від 09.10.2019 №№, 01291409, .

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги Товариство зазначило, що висновки контролюючого органу, щодо оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки фінансово-господарські операції позивача з контрагентом є реальними, що підтверджується, за твердженнями позивача, належним чином оформленою первинною документацією.

ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

3. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 9 жовтня 2019 року № про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 79791,00 грн. В решті позову відмовлено.

4. Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження реального здійснення господарських операцій з усіма його контрагентами, а надані первинні документи містять недоліки, які у сукупності з наданої відповідачем інформацією спростовують можливість контрагентів позивача реально виконати договори. Також приміщення офіса не призначено для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності товариства, а тому є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

5. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року скасовано рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року та прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

5.1. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області від 09 жовтня 2019 року №, № та №. Також було вирішено питання щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

6. Суд апеляційної інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що позивачем надані всі первинні документи, які відображають реальність господарських операцій з його контрагентом та є підставою для формування податкового обліку, а відповідачем не доведено обґрунтованості висновків перевірки та правомірності оскаржуваних рішень,

ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

7. 27 квітня 2021 року податковий орган не погодившись з постановою апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права щодо задоволення позовних вимог, просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі №580/322/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

7.1. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №580/322/20 стало оскарження судових рішень, перелік яких визначений у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, з посиланням у касаційній скарзі на пункт 1 та 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

7.2. Так, відповідач зазначає, що суд апеляційної інстанції у своєму рішенні застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладену у постановах Верховного Суду від 12.03.2021 у справі №810/5871/15, від 30.09.2020 справі №1540/4936/18, від 10.09.2020 по справі №0840/3457/18, від 09.02.2021 по справі №160/5053/20, що є підставою для касаційного оскарження відповідно до п. 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

7.3. Також підставою для відкриття касаційного провадження у справі №580/322/20 стало оскарження судових рішень, пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, стосовно податкової пільги в оподаткуванні будівель сільськогосподарського призначення Верховним Судом не було сформовано правової позиції, отже прийняття рішення по справі №580/322/20 сприятиме формуванню єдиної правозастосовчої практики та є визначальним для Головного управління ДПС у Черкаській області.

7.4. Податковий орган зазначає про відсутність фактичного здійснення господарських операцій з ТОВ «Печерськінвестбуд-1» з продажу цегли на загальну суму 2125834,50 грн, у т.ч. ПДВ 425166,90 грн, надання послуг оренди на суму 425166,90 грн, що підтверджується відсутністю товарно-транспортних накладних, поясненнями директора ТОВ «Печерськбудінвест-1» ОСОБА_1 від 08.04.2019 щодо непричетності до господарської діяльності ТОВ «Печерськініестбуд-1» та підписання податкової звітності і первинних документів бухгалтерського обліку;

- відсутність фактичного здійснення господарської операції з придбання товару (вікна ПВХ, інші матеріали) у ТОВ «Печерськбудінвест-1» на загальну суму 869148,06 грн. в т.ч. ПДВ 144858,01 грн, що підтверджується недоліками первинних документів бухгалтерського обліку, неможливістю транспортування товару за товарно-транспортною накладною від 26.11.2018 ОСОБА_2 , який припинив підприємницьку діяльність 29.03.2017, та листом оперативного управління ГУ ДФС у Черкаській області від 23.08.2019 №3217/23-00-21-0709 про непридатність приміщень майнового комплексу за адресою: Черкаська область, Канівський район, с. Мельники, вул. Колгоспна для зберігання вікон та поясненнями директора ТОВ «Печерськбудінвест-1» ОСОБА_1 від 08.04.2019 щодо непричетності до господарської діяльності ТОВ «Печерськініестбуд-1» та підписання податкової звітності і первинних документів бухгалтерського обліку;

- відсутність фактичного здійснення господарських операцій з придбання гербіцидів у ТОВ «СП «Маслівське» на загальну суму 1290755,88 грн, в т.ч. ПДВ 215125,98 грн, що підтверджується неможливістю підписання договору від 31.08.2017 директором ОСОБА_3 , який був прийнятий на роботу лише 19.09.2017, наявністю кримінальних проваджень щодо ОСОБА_3 та його поясненнями щодо непричетності до державної реєстрації та фінансово-господарської діяльності групи підприємств, в т.ч. ТОВ «СП Маслівське»;

- відсутність фактичного здійснення господарських операцій з отримання послуг з оренди приміщень у ТОВ «СП «Мельники» та придбання будівельних матеріалів на загальну суму 36193733,74 грн, в т.ч. ПДВ 6032288,96 грн, що підтверджується аналізом даних єдиного реєстру податкових накладних в період з 01.01.2018 по 31.01.2019, згідно з якими ТОВ «СП Мельники» будівельні матеріали (нові чи ті, які були у користуванні) не придбавало; листом оперативного управління ГУ ДФС у Черкаській області від 23.08.2019 №3217/23-00-21-0709 про непридатність приміщень майнового комплексу за адресою: Черкаська область, Канівський район, с. Мельники, вул. Колгоспна для використання у господарській діяльності, проте приміщення не є такими, що знесені або демонтовані частково; позивач та ТОВ «СП Мельники» є пов`язаними особами; учасниками внесені завідомо неправдиві відомості про стан приміщень, що свідчить про укладення договору оренди з метою формування позивачем штучного податкового кредиту; поясненнями позивача про те, що матеріали отримані від розібраних приміщень, проте ціни на них зазначені на рівні нових або є значно вище;

- відсутність фактичного здійснення господарських операцій з отримання консультаційних послуг від адвокатського об`єднання «Прайсуотерхаускуперс Лігал» на загальну суму 411254,91 грн, в т.ч. ПДВ 68542,49 грн, що підтверджується невідповідністю акта про надання консультаційних послуг вимогам ст. 9 Закону України №996, оскільки не розкриті зміст та обсяг господарської операції, а саме: відсутня розшифровка послуг, які надавались адвокатським об`єднанням; відсутністю розумних економічних причин (ділової мети) при здійсненні господарської операції з отримання юридичного висновку з роз`яснень податкових та правових аспектів корпоративного структурування, оскільки позивачем з 01.04.2017 по 30.06.2019 не здійснювались будь-які операції з іноземними компаніями;

- відсутність фактичного здійснення господарських операцій з придбання у ТОВ «Аленгез Фармінг» (ТОВ «Фідленс Фармінг») преміксів, замінників цільного молока та комбікормів на загальну суму 377188,01 грн, в т.ч. ПДВ 62864,66 грн, що підтверджується наявністю 15 кримінальних справ, фігурантом яких є «Аленгез Фармінг», накладенням арешту на грошові кошти на банківських рахунках ТОВ «Аленгез Фармінг» згідно з ухвалою Київського апеляційного суду від 26.12.2018 у кримінальному провадженні №0004299;

7.5. Відповідач указує на заниження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке не призначене для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а саме: контори загальною площею 539,0 кв.м, за період з 01.07.2016 по 30.06.2019. Враховуючи матеріали перевірки, у позові просив відмовити.

7.6. Податковий орган зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив із необґрунтованості висновків відповідача про порушення вимог податкового законодавства, оскільки реальність господарських операцій, проведених позивачем із контрагентами підтверджується належними доказами, зокрема, первинними документами складеними у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

7.7. Відповідач уважає, що докази, які були надані позивачем у якості підтвердження проведеної господарської операції є обов`язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції, а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту позивача.

7.8. Податковий орган звертає увагу на те, що застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

8. Позивач у письмових запереченнях (відзиві) на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, уважаючи їх безпідставними, а рішення суду апеляційної інстанції, яке він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

9. 25 травня 2021 року справа №580/322/20 надійшла на адресу Верховного Суду.

IV. Установлені судами фактичні обставини справи

10. Суди попередніх інстанцій установили, що на підставі наказу Головного управління ДФС у Черкаській області від 12.07.2019 №1409 та направлень на перевірку від 17.07.2019 №660/23-00-13-04411, від 06.08.2019 №726/23-00-13-0116, №727/23-00-14-0116 проведена документальна планова виїзна перевірка сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Симиренківське» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2016 по 30.06.2019, за результатами якої складено акт від 16.09.2019 №5/23-00-05-0105/03790528 (далі акт перевірки).

11. Згідно з п. 3.1 акта перевірки позивачем у період з 01.01.2019 по 30.06.2019 продано цеглу та надано в оренду спецтехніку на суму 1999001,40 грн, в т.ч. ПДВ 333166,9 грн ТОВ «Печерськінвестбуд-1 за договором купівлі-продажу від 30.01.2019 №30/01-19-БМ та договором оренди спецтехніки від 01.03.2019 №01/03-19.

12. Операції між позивачем та ТОВ «Печерськінвестбуд-1» документально оформлені первинними документами бухгалтерського обліку:

-видатковою накладною №19 від 31.01.2019 на передачу цегли у кількості 165741 шт по ціні 4,5 грн, сума без ПДВ 745834,5 грн, ПДВ 149166,90 грн, загальна сума 895001,4 грн.;

-актами надання послуг оренди спецтехніки: від 31.03.2019 на суму 230000 грн, ПДВ 46000 грн, загальна сума 276000 грн.; від 30.04.2019 на суму 230000 грн, ПДВ 46000 грн, загальна сума 276000 грн; від 31.05.2019 на суму 230000 грн, ПДВ 46000 грн загальна сума 276000 грн, від 30.06.2019 на суму 230000 грн, ПДВ 46000 грн загальна сума 276000 грн.

13. За фактом здійснення господарських операцій позивач склав та зареєстрував податкову накладну№113 від 31.01.2019 про продаж цегли на загальну суму 895001,4 грн, в т.ч. ПДВ 149166,9 грн та податкову накладну від 27.03.2019 на оренду спецтехніки за березень 2019 на загальну суму 1656000 грн, в т.ч. ПДВ 276000 грн

14. Також відповідно до наданих до перевірки первинних документів, оборотно-сальдових відомостей по рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 позивач продав цеглу, плити перекриття металеві вироби, шифер, балки, мінеральну вату, кутову сталь та надав в оренду спецтехніку ТОВ «Нортекс» на суму 25453268,20 грн, в т.ч. ПДВ 4242211,37 грн.

15. За висновком відповідача вказані господарські операції фактично не здійснювались, реалізація товарів та послуг здійснена іншим не встановленим особам, тому в порушення вимог п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України завищив податкові зобов`язання з податку на додану вартість у загальній декларації на загальну суму 5597078,25 грн, в т.ч. за січень 2019 на суму 5321078,25 грн, за березень 2019 на суму 276000 грн, та занизив податкові зобов`язання з податку на додану вартість у загальній декларації на загальну суму 5597078,25 грн, в т.ч. за січень 2019 на суму 5321078,25 грн, за березень 2019 на суму 276000 грн.

16. Згідно п. 3.2 акта перевірки за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 позивач задекларував у загальній декларації податковий кредит по податку на додану вартість у загальній сумі 11507605 грн.

17. Перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за вказаний період встановлено його завищення всього на загальну суму 6453111 грн. в т.ч. за січень 2017 на суму 2975 грн, за лютий 2017 на суму 1625 грн, за березень 2017 на суму 29763 грн, за квітень 2017 на суму 27025 грн, за травень 2017 на суму 6992 грн, червень 2017 на суму 5417 грн, за липень 2017 на суму 7423 грн, за серпень 2017 на суму 216788 грн, за жовтень 2017 на суму 7351 грн, за листопад 2017 на суму 6049 грн, за листопад 2018 на суму 144858 грн, за січень 2019 на суму 5320995 грн, за лютий 2019 на суму 309920 грн, за березень 2019 на суму 366000 грн.

18. Завищення податкового кредиту відбулось за рахунок віднесення до податкового кредиту податку на додану вартість за господарськими операціями, які реально не здійснювались, а саме:

- придбання гербіцидів у ТОВ «СП «Маслівське» на суму 1290755,88 грн,т.ч. ПДВ 215125,98грн згідно з договором купівлі- продажу від 31.08.2017 №31/08-17, специфікацією №1 до договору, та видатковою накладною №11 від 31.08.2017. В порушення вимог п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 ПК України позивач завищив податковий кредит за серпень 2017 на суму 215125,98 грн.

- придбання у ТОВ «Печерськінвестбуд-1» вікон ПВХ, кута нестандартного, гідробар`єру, паробар`єру, ізовену, профнастилу на суму 8692148,07 грн, в т.ч. ПДВ 144858,01 грн відповідно до договору купівлі-продажу від 26.11.2018 №26/11-18, специфікації до договору, видаткової накладної №1 від 26.11.2018 на загальну суму 869148,07 грн, в т.ч. ПДВ 144858,01 грн та товарно-транспортної накладної №14 від 26.11.2018. В порушення вимог п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 ПК України позивач завищив податковий кредит за листопад 2018 на суму 144858,01грн.

- придбання у 2018-2019р.р. у ТОВ «СП «Мельники» будівельних матеріалів згідно договору купівлі-продажу від 18.01.2019 №1/18/01-19, специфікації № 1 до вказаного договору та видаткових накладних №1 від 22.01.2019, №2 від 23.01.2019, №3, №4, №5 від 24.01.2019, №6, №7, №8, №9 від 25.01.2019, №10 від 29.01.2019, №11 від 30.01.2019 та послуг оренди майна згідно договору оренди нерухомого майна від 16.07.2018 №1/16/07-18 та актів приймання-передачі від 16.07.2018, актів наданих послуг №1 від 16.01.2019, №2 від 28.02.2019 та №3 від 31.03.2019 на загальну суму 36193733,74 грн, в т.ч. ПДВ 6032288,96 грн. В порушення п. 198.1. п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України позивач завищив податковий кредит на загальну суму 5996914,63 грн, в т.ч. за січень 2019 у сумі 5320994,67 грн, за лютий 2019 у сумі 309919,96 грн, за березень 2019 у сумі 366000,0 грн;

- придбання у Адвокатського об`єднання «Прайсуотерхаускуперс Лігал» консультаційних послуг на суму 411254,91 грн, в т.ч. ПДВ 68542,49 грн. В порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 ПК України позивач завищив податковий кредит у загальній декларації на суму ПДВ 54078,31 грн, в т.ч. за березень 2017 на суму 27053,67 грн та за квітень 2017 на суму 27024, 64 грн.;

- придбання у Адвокатського об`єднання «Прайсуотерхаускуперс Лігал» консультаційних послуг у сумі 1717128,38 грн, в т.ч. ПДВ 28521,40 грн. В порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 ПК України позивач завищив податковий кредит у спеціальній декларації на суму ПДВ 28521,40 грн за грудень 2016 року;

- придбання у 2016-2017 роках преміксів, замінників цільного молока та комбікормів на суму 377188,01 грн, в т.ч. ПДВ 62864,66 грн у ТОВ «Аленгез Фармінг» (ТОВ «Фідленс Фармінг). В порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 ПК України позивач завищив податковий кредит на суму ПДВ 42133,75 грн, в т.ч. за січень 2017 у сумі 2974,86 грн., за лютий 2017 у сумі 1625 грн, за березень 2017 у сумі 2708,73 грн, за травень 2017 у сумі 6922,04 грн, за червень 2017 у сумі 5417,4 грн, за липень 2017 у сумі 7423,1 грн, за серпень 2017 у сумі 1662,5 грн, за жовтень 2017 у сумі 7350,7 грн, за листопад 2017 у сумі 6048,56 грн.

19. Згідно п. 3.1.2.2 акта перевірки встановлено його завищення податкового кредиту у спеціальній декларації на суму 49253 грн, в т.ч. за липень 2016 року на суму 4255 грн, за серпень 2016 на суму 5417 грн, за вересень 2016 на суму 4017 грн, за листопад 2016 на суму 4334 грн, за грудень 2016 на суму 31230 грн внаслідок віднесення до податкового кредиту ПДВ за господарськими операціями:

- з надання консультативних послуг Адвокатським об`єєднанням «Прайсуотерхаус куперс Лігал» згідно договору про надання правової допомоги від 01.12.2016, додаткової угоди від 01.12.2016 та акту наданих послуг від 29.03.2017 на загальну суму 142606,98 грн, в т.ч. ПДВ 28521,40 грн, всього 171128,38 грн. В порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 ПК України сума ПДВ 28521,40 грн була включена до податкового кредиту за грудень 2016 року;

- з придбання у 2016-2017 роках преміксів, комбікормів, замінників цільного молока у ТОВ «Аленгез Фармінг» (ТОВ Фідленс Фармінг») на загальну суму 377188,01грн, в т.ч. ПДВ 62864,66 грн. В порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 ПК України позивач завищив податковий кредит на суму ПДВ 20731,77 грн, в т.ч. за липень 2016 року на суму 4254,5 грн, за за серпень 2016 на суму 5417,4 грн, за вересень 2016 на суму4017,44 грн, за листопад 2016 на суму 43333,73 грн, за грудень 2016 на суму 2708,7 грн.

20. Згідно з п. 3.1.6.2 акта перевірки відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 31.12.2014 позивач використовує у своїй діяльності нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке не призначено для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності товариства, а саме: контору загальною площею 539,0 кв. м, але податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 не нараховував та не сплачував у сумі 52274,95 грн, в т.ч. за період з 01.07.2016 по 31.12.2016 в сумі 3713,71 грн, за 2017 рік у сумі 17248,0 грн, за 2018 рік у сумі 20067,0 грн та за періодз 01.01.209 по 30.06.2019 у сумі 11246,24 грн, чим порушив п.п. 266.3.3, п. 266.3 ст. 266 ПК України.

21. За висновком перевірки встановлено порушення позивачем вимог:

-п. 185.1, ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 п. 198.6 п.п. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 6447975 грн, в т.ч. за серпень 2016 року на суму 5417 грн, за вересень 2016 року на суму 4017 грн, за листопад 2016 року на суму 4334 грн, за грудень 2016 року на суму 31230 грн, за січень 2017 н суму 2975 грн, за лютий 2017 року на суму 1625 грн, за березень 2017 на суму 29763 грн, за квітень 2017 року на суму 27025 грн, за травень 2017 року на суму 6922 грн, за червень 2-17 року на суму 5417 грн, за липень 2017 на суму 7423 грн, за серпень 2017 року на суму 216788 грн, за жовтень 2017 року на суму 7351 грн, за листопад 2017 року на суму 6049 грн, за листопад 2018 року на суму 144858 грн, за січень 2019 року на суму 5320995 грн, за лютий 2019 року на суму 145002 грн, за березень 2019 року на суму 442822 грн;

-п. 185.1, ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 п. 198.6 п.п. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення податку на додану вартість за червень 2019 року в розмірі 50134 грн;

-п. 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 77782,04 грн, в т.ч. за період з 01.07.2016 по 31.12.2016 на суму 5528,8 грн, за 2017 рік на суму 25664,0 грн, за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 на суму 16733,74 грн ( в т.ч. за нежитлову нерухомість на суму52274,95 грн, в т.ч. за період з 01.07.2016 по 31.12.2016 на суму 3713,71 грн, за 2017 рік на суму 17248,0 грн, за 2018 рік на суму 20067,0 грн, за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 на суму 11246,24 грн, за житлову нерухомість на суму 25507,07 грн, в т.ч. за період з 01.07.2016 по 31.12.2016 на суму 1812,07 грн, за 2017 рік на суму 8416,0 грн, за 2018 рік на суму 9791,5 грн, за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 на суму 5487,5 грн).

22. За результатами перевірки Головне управління ДПС у Черкаській області прийняло податкові повідомлення-рішення:

-від 09.10.2019 №, яким у зв`язку з порушенням п. 185.1, ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 п. 198.6 п.п. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України збільшило СТОВ «Симиренківське» податкове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 6442558 грн та застосувало штрафні (фінансові) санкції у сумі 3221279 грн;

-від 09.10.2019 №, яким за порушення п. 185.1, ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 п. 198.6 п.п. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України зменшило СТОВ «Симиренківське» розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за декларацією з ПДВ від 19.07.2019 за червень 2019 на суму 50134 грн;

-від 09.10.2019 №, яким за порушення п.п. 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України збільшило СТОВ «Симиренківське» суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, юридичної особи на суму 48561,24 грн, та застосувало штрафні (фінансові) санкції у сумі 12140,31 грн.

23. Уважаючи неправомірність дій відповідача щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 09.10.2019 року №№, 01291409, , позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

V. Джерела права й акти їх застосування (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

24. Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

25. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

26. Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

27. За правилами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

28. Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

29. Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

30. Приписами пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).

31. Відповідно до абзацу 1 пункту 138.2 статті 138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

32. Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України).

33. Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

34. Згідно з пунктом 185.1. статті 185, пунктом 187.1. статті 187, пунктом 188.1. статті 188 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

35. Відповідно до пункту 201.1., 201.4., 201.6. статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один із способів, визначених пунктом 201.1. статті 201 Податкового кодексу України; податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця; податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

36. Разом з тим, п. 200.1. статті 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

37. У свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.1. статті 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

38. При цьому, відповідно до пункту 198.2., 198.3, 198.6. статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

39. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Кодексу).

40. Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі Закон № 996).

41. Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі Закон № 996-XIV) визначено, що бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

42. Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

43. Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (далі - Положення № 88).

44. Відповідно до пункту 1.2 Положення № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

45. Згідно з пунктом 2.1 Положення № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

46. Відповідно до пункту 2.2 Положення № 88 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

47. Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомого майна, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

48. Згідно з пунктом «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України (чинний станом на 01.07.2016 року) не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

49. При цьому, виходячи із системного тлумачення вищеозначеної норми ПК України необхідно вказати, що законодавець у кожному буквеному пункті (від «а» до «л») передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

50. Законом України від 23 листопада 2018 року №2628-VIII підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

VI. Висновок Верховного Суду

51. Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 09.10.2019 року №№, 01291409, , на підставі висновку податкового органу щодо нереальності господарських операцій з ТОВ «Печерськінвестбуд-1», ТОВ «СП «Маслівське», ТОВ «Аленгез Фармінг» (ТОВ «Фідленс Фармінг»), та Адвокатським об`єднанням «Прайсуотерхаускуперс Лігал» а також щодо наявності у позивача права на податкову пільгу, передбачену пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

52. Верховний Суд, переглядає постанову апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіряючи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

53. Перевіряючи реальність господарських операцій позивача з наведеними вище контрагентами на підставі допустимих і належних доказів та правомірність формування витрат за цими операціями, Суд зазначає наступне.

54. Підставою виникнення податкового кредита та від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредита позивача є придбання ним товарів та послуг у ТОВ «Печерськінвестбуд-1», ТОВ «СП «Маслівське», ТОВ «СП «Мельники», АО «Прайсуотерхаускуперс Ліга», ТОВ «Аленгез Фармінг» (стара назва ТОВ «Фідленс Фармінг»).

55. Так, 31 серпня 2017 року між позивачем (покупець) та ТОВ «СП Маслівське» (продавець) укладено договір купівлі-продажу №31/08-17, за умовами якого позивач придбав мінеральні добрива. За умовами договору вартість товару визначається згідно специфікації.

56. Податковий орган дійшов до висновку, що зазначений договір не мав реального характеру, оскільки з наданих позивачем первинних документів бухгалтерського обліку неможливо встановити, яким чином були поставлені рідкі мінеральні добрива - у тарі чи наливом, та де вони зберігались до їх використання у грудні 2017 року, а залишок базаргану - після грудня 2017 року. У договорі купівлі-продажу, видатковій накладній у графі «Відвантажив(ла)» міститься підпис директора ОСОБА_3 , який згідно податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум отриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 3 квартал 2017 року, поданого ТОВ «СП Маслівське» до контролюючих органів 06 листопада 2017 року, прийнятий на роботу лише 19 вересня 2017 року. Товарно-транспортна накладна містить підпис завскладом, який у податковому розрахунку форми 1-ДФ як працівник ТОВ «СП Маслівське» не зазначений. Отже вказані особи не були працівниками ТОВ «СП Маслівське» на день вчинення господарської операції з поставки міндобрив позивачу. Також видаткова та товарно-транспортна накладні містять дефекти, оскільки в них не зазначено посади та прізвища відповідальної особи позивача, яка отримала товар.

57. Проте, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, договір №31/08-17 купівлі - продажу від 31 серпня 2017 року, специфікація №1 до нього, видаткова накладна від ТОВ «СП Маслівське» підписані ОСОБА_3 у якості заступника директора цього товариства, а тому твердження податкового органу з яким погодився місцевий суд те, що останній не мав права підписувати означені документи є помилковим.

58. Наявність у товарно-транспортній накладній певних недоліків, зокрема, відсутності підписа особи, яка прийняла вантаж, з огляду на встановлення контролюючим органом під час перевірки факта отримання позивачем добрив та використання їх у господарській діяльності, на переконання суду не може бути підставою для висновку про безтоварність такої операції.

59. Крім того, апеляційним судом установлено, що зберігання придбаних позивачем добрив відбувалось у тарі, в якій вони були доставлені, в каністрах місткістю 10 л. та 20 л. (пояснення головного агронома та завідуючого складом)

60. Окрім того, кримінальне провадження № 0000018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України, відносно ОСОБА_3 , закрито постановою слідчого СУ ФР ГУ ДФС у місті Києві від 26.11.2019, на підставі п. 4 ст. 284 КПК України (а.п. 89) (передостанній абзац мотивувальної частини ухвали Київського апеляційного суду від 22.06.2020 № 757/45196/19-к).

61. Слід зазначити, що наявність кримінального провадження щодо контрагента платника податків, в якому не винесено вироку суду в кримінальному провадженні або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, в силу приписів ч. 6 ст. 78 КАС України не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними (правова позиція Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 826/6146/16).

62. 26 листопада 2018 року між позивачем (покупець) та ТОВ «Печерськінвестбуд-1» (продавець) укладено договір купівлі - продажу №26/11-18, згідно з яким у порядку та на умовах, передбачених цим договором, продавець зобов`язується передати у власність покупця будівельні матеріали (далі - товар), асортимент, кількість та ціна яких буде вказана у специфікації, що є додатком до цього договору.

63. Згідно специфікації та видаткової накладної позивачем придбано вікна ПВХ, кут нестандартний, саморізи, гідробар`єр, паробар`єр, ізовет та профнастил.

64. Податковий орган указує на те, що зазначений договір не мав реального характеру, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження місцезнаходження придбаних ним товарів за адресою навантаження, зазначеною у таварно-транспортній накладній, зокрема договору зберігання товару, укладеного з ТОВ «Печерськінвестбуд-1». Особа, зазначена водієм в товарно-транспортній накладній, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій 29 березня 2017 року припинила підприємницьку діяльність та її підпис у накладній відсутній, що свідчить про те, що така особа не здійснювала перевезення товарів. У видатковій накладній не зазначено прізвище посадової особи позивача, яка її підписала, а також позивачем не доведено використання придбаного товару у господарській діяльності.

65. Проте, на підтвердження факту отримання та використання придбаних у ТОВ «Печерськінвестбуд-1» товарів позивачем надано письмові пояснення завідувача складом, а також витяги з рахунка бухгалтерського обліку 205 «Матеріали».

66. Так, судом апеляційної інстанції правильно зроблено висновок, що з огляду на підтвердження під час перевірки використання позивачем зазначених товарів у господарській діяльності, а також наявність у товарно-транспортній накладній підписів уповноважених осіб вантажовідправника та вантажоодержувача, колегія суддів приходить до висновку, що факт постачання відповідного товару підтверджено.

67. Не спростовує цього і те, що зазначена у товарно-транспортній накладній водієм особа припинила свою підприємницьку діяльність, оскільки це не позбавляє таку особу права надавати послуги на підставі цивільно-правової угоди.

68. Крім того, ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг, а так само відтворення в актах виконаних робіт (наданих послуг) такого ж самого переліку послуг, що й зазначені в специфікаціях, не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені (правова позиція Верховного Суду (постанова від 02.04.2020 у справі № 160/93/19).

70. 16 липня 2018 року між позивачем (орендарем) та ТОВ «СП Мельник» (орендодавець) укладено договір оренди нерухомого майна №1/16/07-18, згідно якого орендодавець передає в оренду позивачу приміщення, розташовані у цілісному майновому комплексі, що знаходяться за адресою: Черкаська обл., Канівський р-н, с. Мельники, загальною площею 35967,5 кв.м. строком до 15 липня 2023 року. Приміщення передаються для використання у господарській діяльності.

71. Так, за умовами договору вартість оренди становить 51,70 грн. за 1 кв.м., а оплата здійснюється на підставі підписаних сторонами актів приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) після спливу кожних 6 (шести) місяців оренди, які обліковуються з дати підписання договору.

72. 16 липня 2018 року сторонами підписано акти прийому-передачі об`єкта оренди, а 03 січня 2019 року та 01 березня 2019 року - зміни до договору, обумовлені зміною реквізитів орендодавця та дати закінчення договору - 31 березня 2019 року.

73. 18 січня 2019 року між зазначеними суб`єктами також було укладено договір купівлі - продажу, згідно з яким продавець (ТОВ «СП Мельники») зобов`язується передати у власність покупця (позивача) будівельні матеріали, кількість та вартість яких зазначена у специфікаціях.

74. У специфікації №1 до вказаного договора зазначені плити перекриття, цегла, шифер, стінові панелі, швелер, кутова сталь, металеві вироби, балки, мінеральна вата на загальну суму 16403178,34 грн, в т.ч. ПДВ 2733863,06 грн.

75. У специфікації №2 до вказаного договору зазначені плити перекриття, цегла, шифер, стінові панелі, швелер, кутова сталь, металеві вироби, балки, мінеральна вата на загальну суму 4366171,17 грн. в т.ч. ПДВ 727695,19 грн.

76. Податковий орган указує, що договір не мав реального характеру, оскільки позивач не використовував у власній господарській діяльності орендовані у ТОВ «СП Мельники» нежитлові приміщення майнового комплексу. Одночасна реконструкція нежитлових приміщень власником - ТОВ «СП Мельники» та орендарем - позивачем у справі, як і розібрання переданого в оренду майна є взаємовиключними господарськими операціями. Також у видаткових накладних не зазначено місце передачі товара, особу, яка приймала участь у здійсненні господарської операції, встановити неможливо, тому такі накладні не відповідають вимогам до первинних документів і не підтверджують фактичне здійснення господарських операцій з придбання у ТОВ «СП Мельники» послуг оренди нежитлових приміщень та будівельних матеріалів.

77. Однак, на підтвердження реального виконання договорів, позивачем надано письмові пояснення контрагента, відповідно до яких ТОВ «СП Мельник» зазначає, що в оренду позивачу було надано не все нерухоме майно, яке перебуває у власності товариства. У зв`язку з виготовленням та отриманням документації по реконструкції свинокомплексу, у товариства виникла необхідність у розборі приміщень, які не були передані позивачу в оренду, для будівництва на їх місці нових. З метою отримання прибутку та у зв`язку з наявністю у позивача потреби у будівельних матеріалах, такі були продані останньому.

78. Фактичне виконання господарськи операцій та оплата з них податків підтверджується суб`єктами господарювання, натомість контролюючим органом не надано доказів на підтвердження здійснення контрольних заходів по відношенню до контрагента позивача у зв`язку з виявленням зазначеного порушення у позивача.

79. Щодо господарської операції з придбання у 2016-2017 роках преміксів, замінників цільного молока комбікормів на суму 377188,01 грн, в т.ч. ПДВ 62864,66 грн у ТОВ «Аленгез Фармінг» (ТОВ «ФідленсФармінг), судом встановлено, що позивачем та ТОВ «ФідленсФармінг укладено договір поставки від 22.12.2015 №Д-2 мен ВРХ на умовах товарного кредиту 68-3Х на поставку кормових добавок, преміксів, білкових вітамінно-мінеральних добавок, готових кормів, комбікорму, замінників цільного молока, ветеринарних препаратів, спеціальних добавок, елементів обладнання, обладнання та іншого товару як власного виробництва, так і інших виробників, що буде поставлятись згідно видаткових накладних.

80. На виконання умов договору поставки від 22.12.2015 №Д-2 мен ВРХ ТОВ «АленгезФармінг» поставив позивачу комбікорм, замінники цільного молока, премікси за видатковими накладними (перелік зазначено на стор. 52 акту перевірки) на загальну суму 262772,37 грн, в т.ч. ПДВ 43795,39 грн.

81. Уважаючи вказані господарські операції безтоварними, відповідач посилається на інформацію регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області від 06.09.2019 №31/23/1-1738, згідно з якою зазначений уу товарно-транспортних накладних перевізник ТОВ «Альфабізнес-груп» не має власних транспортних засобів, а автомобіль RenaultСА9946ВС належить гр.. ОСОБА_4 ; узагальнену податкову інформацію ГУ ДФС у Донецькій області від 11.09.2018 №246/05-99-14-15-09, ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03.08.2018 по справі №757/37813/18-к та Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.12.2018.

82. Так, судом надано оцінку встановленим обставинам, та досліджено копії видаткових накладних на загальну суму 262772,37 грн, в т.ч. ПДВ 43795,39 грн., податкових накладних та товарно-транспортних накладних (т. 1, а.с. 263-321) та встановлено, що видаткові накладні підписані від імені ТОВ «Фідленс Фармінг» завідуючою складом Борилястою В.В. та від одержувача (позивача) комірником ОСОБА_5 і відповідають вимогам ст. 9 Закону №996.

83. Згідно з актом перевірки премікси, замінники цільного молока та комбікорми використані позивачем у власній господарській діяльності.

84. Посилання відповідача на відсутність у інформаційній базі НАІС МВС автомобіля RenaultСА2272АІ, автомобіля DAF з номерним знаком НОМЕР_1 спростовується листом Головного сервісного центру МВС від 05.06.2020 №31/672аз, згідно якого зареєстровані в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів станом на 04.06.2020:

- автомобіль RenaultСА2272АІ - з 05.12.2006, власник ОСОБА_4 ,

- автомобіль DAF з номерним знаком НОМЕР_1 з 22.10.2008, власник ОСОБА_6 .

85. Посилання відповідача на ту обставину, що у перевізників, зазначених у товарно-транспортних накладних, ТОВ «Альфабізнес-груп» та ТОВ «Белес-транс» відсутні власні транспортні засоби, є необгрунтованим, оскільки підприємство у власній господарській діяльності може використовувати як власні транспортні засоби, так і згідно цивільних договорів, укладених з іншими підприємствами.

86. Суд також уважає необґрунтованими доводи відповідача щодо наявності кримінальних проваджень стосовно ТОВ «Фідленс Фармінг» та ухвал суду про накладення арештів на кошти ТОВ «Алленгез Фармінг» (ТОВ «Фідленс Фармінг»), оскільки господарські операції здійснювались у 2016-2017 р.р., тобто до порушення кримінальних справ.

87. Отже Суд, уважає правильними висновки суду першої та апеляційної інстанції, що позивачем доведено фактичне здійснення господарських операцій з придбання у 2016-2017 роках преміксів, замінників цільного молока комбікормів у ТОВ «Фідленс Фармінг», тому позивач правомірно включив податок на додану вартість на загальну суму у сумі 42133,75 грн до складу податкового кредиту загальної податкової декларації за січень 2017 у сумі 2974,86 грн., за лютий 2017 у сумі 1625 грн, за березень 2017 у сумі 2708,73 грн, за травень 2017 у сумі 6922,04 грн, за червень 2017 у сумі 5417,4 грн, за липень 2017 у сумі 7423,1 грн, за серпень 2017 у сумі 1662,5 грн, за жовтень 2017 у сумі 7350,7 грн, за листопад 2017 у сумі 6048,56 грн., а також правомірно включив до складу податкового кредиту за спеціальною декларацією ПДВ у сумі 20731,77 грн, в т.ч. за липень 2016 4254,5 грн, за серпень 2016 5417,4 грн, за вересень 2016 4017,44 грн, за листопад 2016 4333,73 грн, за грудень 2016 2708,7 грн.

88. Щодо правовідносин Позивача із Адвокатським об`єднанням «Прайсуотерхаускуперс Лігал».

89. 01 грудня 2016 року між позивачем (клієнтом) та Адвокатським об`єднанням «Прайсуотерхаускуперс Лігал» укладено договір про надання правової допомоги.

90. Того ж дня сторонами підписано додаткову угоду №1, згідно якої об`єднання надає клієнту правову допомогу, що полягатиме у підготовці роз`яснення законодавства України щодо набуття у власність земель сільськогосподарського призначення, а також володіння землями українськими юридичними особами з іноземним капіталом. Вартість послуг становить еквівалент 5500 доларів США.

91. 01 березня 2017 року між об`єднанням та позивачем підписано додаток №2 до договору, згідно якого об`єднання надасть клієнту юридичні та податкові послуги щодо аналізу корпоративної структури для реалізації проекта із створення спільного підприємства в США разом із іноземним партнером для цілей розвитку бізнесу клієнта в Україні та залучення фінансування. Вартість послуг становить еквівалент 10000 доларів США.

92. Так, у матеріалах справи міститься звіт адвокатського об`єднання «Прайсуотерхаускуперс Лігал» (том 2 а.с. 83-187), який є підтвердженням господарської операції.

93. Окрім того, абзацом п`ятим сторінки п`ятої постанови про закриття кримінального провадження від 07.08.2020 (том 3 а.с. 9-19) зазначено (показання директора Позивача), що для залучення іноземних інвестицій потрібно було надати аналіз справедливої і інвестиційної привабливості та вартості свинокомплексів, які знаходяться в Київській та Черкаських областях.

94. З метою розвитку бізнеса, розширення виробництва розведення свиней, великої рогатої худоби, вирощування зернових культур, будівництва молочної ферми та отримання інвестицій, позивачем проводились перемовини з громадянином Сполучених Штатів Америки про створення спільного підприємства.

95. Згідно визначення, закріпленого у підпункті 14.136. пункта 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

96. Оскільки доцільність розширення бізнеса є метою ведення такого, матиме наслідком збільшення прибутків, безсумнівним є висновок щодо наявності ділової мети у таких перемовинах.

97. На вимогу суду апеляційної інстанції були надані додаткові письмові пояснення, переписка та проект договору (в матеріалах справи), які достеменно вказують на правомірність включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, які були сплачені юридичній компанії за надання у цьому допомоги.

98. Суд звертає увагу на те, що первинною документацією позивачем підтверджено реальність спірних господарських операцій з контрагентами за період, що перевірявся.

99. За таких обставин Верховний Суд погоджується з судом апеляційної інстанції, який дійшов до висновку, щодо реальності господарських операцій з надання послуг.

100. Статтею 61 Конституції України закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, тобто, до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник та притягнення до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та нормам чинного законодавства.

101. Суд зазначає, що оскільки сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами. Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

102. Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

103. Крім того, Суд зазначає, що Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

104. Частиною першою статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

105. За статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

106. Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

107. Європейський суд з прав людини у справі "БУЛВЕС АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) у §§ 70, 71 рішення від 22 січня 2009 року зазначив: що стосується зусиль для попередження обманних зловживань системою оподаткування ПДВ, Суд визнає, що коли Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

Ураховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов`язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов`язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1.

108. У ході розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам у їх сукупності з дотриманням норм статей 70-72, 86 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час розгляду справи судами) та іншим обставинам, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування податкового кредиту. Зокрема, судами досліджено первинні документи, які є належно оформленими, містять всі обов`язкові реквізити, та згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, є підставою для податкового обліку та які містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення.

109. Судом першої та апеляційної інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, детально досліджено господарські операції позивача з вищезазначеними контрагентами, за якими Товариством було сформовано податковий кредит, надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом як в акті перевірки, так і апеляційній скарзі, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено неповно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі (аналогічні тим, які були вказані в запереченні на позовну заяву та в апеляційній скарзі) щодо цього не спростовують правильних по суті висновків суду.

110. З огляду на наведене, Суд підтверджує висновки судів першої та апеляційної інстанції, що прийняте контролюючим органом податкові повідомлення-рішення від 09 жовтня 2019 року №, № не можна вважати законними і обґрунтованим, у зв`язку з чим воно підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

111. Посилання касатора на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, який викладений у постановах Верховного Суду від 12.03.2021 у справі №810/5871/15, від 30.09.2020 справі №1540/4936/18, від 10.09.2020 по справі №0840/3457/18, від 09.02.2021 по справі №160/5053/20, а саме протиправність податкового кредиту та податкові зобов`язання з податку на додану вартість по господарським операціям з підприємствами, які не підтверджені належними первинними документами, Суд зазначає, що в цій частині доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою доказів, які наявні у матеріалах справи. Така перевірка судових рішень знаходиться за межами касаційного перегляду визначеному статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

112. Щодо наявності у позивача права на податкову пільгу, передбачену пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, Суд зазначає наступне.

113. Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомого майна, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

114. При цьому, виходячи із системного тлумачення вищеозначеної норми ПК України необхідно вказати, що законодавець у кожному буквеному пункті (від «а» до «л») передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

115. Кожен з визначених підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування («д»), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу («е»), сільськогосподарський товаровиробник («ж»), громадські організації інвалідів та їх підприємства («з»), релігійні організації («и»), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання («ґ»), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів («і»), будівлі промисловості («є») тощо.

116. Так, пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачена податкова пільга в тому числі й для фізичних осіб, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання. Так, Законом України від 23 листопада 2018 року №2628-VIII підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

117. Слід зазначити, що встановлена пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

118. Аналіз змісту цієї норми у наведених редакціях дає підстави для висновку, що правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати відповідно до пункту «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України є призначення такої будівлі для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а також особа має бути сільськогосподарським товаровиробником.

119. Так, згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства з кодом 1271 включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та такі інші. При цьому, він не включає споруди зоологічних та ботанічних садів (2412). До будівель з кодом 1271 відноситься: будівлі для тваринництва (1271.1); будівлі для птахівництва (1271.2), будівлі для зберігання зерна (1271.3), будівлі силосні та сінажні (1271.4), будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (1271.5), будівлі тепличного господарства (1271.6), будівлі рибного господарства (1271.7), будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (1271.8), будівлі сільськогосподарського призначення інші (1271.9).

120. Які саме будівлі сільськогосподарського призначення мають статус інших, нормативно-правові акти не визначають.

121. Згідно акта перевірки грошове зобов`язання визначено за користування конторою, в якій перебуває адміністративний персонал позивача: директор, бухгалтер, агроном, а також зберігається документація товариства.

122. З урахуванням викладеного та з огляду на встановлені судами обставини справи, Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що позивач підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належні йому на праві власності нежитлові приміщення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень пункту «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України.

123. Таке правозастосування відповідає практиці Верховного Суду (постанови від 10 квітня 2020 року у справі №823/1751/17, від 24 квітня 2020 року у справі №540/2206/19 та від 21 жовтня 2020 року у справі №520/8580/18).

124. Щодо підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), то скаржником не обґрунтовано, у чому саме полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права, та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

125. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що зазначене приміщення використовується позивачем з метою здійснення сільськогосподарської діяльності, що дає підстави для застосування пільги.

126. Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про незаконність спірного податкового повідомлення-рішення від 09 жовтня 2019 року №000129140 , оскільки у позивача не виникало обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки.

127. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

128. Ураховуючи, що суди першої та апеляційної інстанції прийняли рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін.

VІІ. Судові витрати

129. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасником справи, на користь якого ухвалено судове рішення, у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

130. Керуючись статтями 3, 328, 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд-

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області залишити без задоволення.

2. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2021 року у цій справі залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Шишов

Судді І.В. Дашутін

М.М. Яковенко