Справа № 200/9025/21
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 р. Справа№200/9025/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

секретар судового засідання Трубчанінов О.О.,

з участю представника позивача Шевченка С.А., представника відповідача Вовченка С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області, третя особа Лиманський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання протиправними та скасування рішення та вимог,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням ухвал Донецького окружного адміністративного суду від 03.08.2021 про відкриття провадження в даній адміністративній справі № 200/9025/21 та від 26.08.2021 року про роз`єднання позовних вимог в ній, просив:

- визнати протиправною та скасувати повністю вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області від 22.04.2021 року № Ф-1 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму недоїмки 362897,29 грн.;

- визнати протиправним та скасувати повністю рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 22.04.2021 року № 1 про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску на суму штрафних санкцій 96012,82 грн.;

- визнати протиправною та скасувати повністю вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області від 04.06.2021 року № Ф-24298-13 У про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 458576 грн., в тому числі недоїмка - 362007,29 грн., штраф - 96564,65 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2021 року в даній справі вжиті заходи забезпечення позову: заборонено посадовим особам Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вчиняти виконавчі дії щодо вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області від 04.06.2021 року № Ф-24298-13 У про сплату боргу (недоїмки), яка є предметом спору в даній справі, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Ухвалою цього ж суду від 11.10.2021 року скасовані заходи забезпечення позову, вжиті даною ухвалою суду.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 27.01.2005 року він здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець; 04.05.2020 року свою підприємницьку діяльність припинив.

В червні 2021 року через мобільний додаток «Дія» дізнався про існування податкового боргу. Після чого на його письмовий запит 23.06.2021 року відповідач надав йому акт від 10.03.2021 року № 2173/05-99-07-21/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки та прийняті на підставі цього акту оскаржені рішення та вимогу від 22.04.2021 року № Ф-1 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску.

Щодо оскарженої вимоги від 04.06.2021 року № Ф-24298-13 У про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, то про її існування дізнався 21.07.2021 року в Лиманському міському відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), де на її підставі відкрито виконавче провадження ВП № 66158593.

Вважав, що податковим органом неправомірно проведено перевірку на підставі пп. 78.1.7 п. 78.1 статті 75 Податкового кодексу України, оскільки відповідно до даної норми документальна позапланова перевірка проводиться у разі, якщо розпочато процедуру припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Разом з тим на початок перевірки він не знаходився в стадії розпочатої процедури припинення підприємницької діяльності.

Крім того, проводячи в лютому-березні 2021 року перевірку сплати позивачем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідачем порушені вимоги п. 912 розд. VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», якою установлено мораторій на проведення документальних перевірок правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Документальна невиїзна перевірка проводиться без обов`язкової участі платника податків, проте платник податків має право брати участь під час її проведення, у зв`язку з чим повинен бути ознайомлений з наказом про перевірку, інформацією про дату початку та місце проведення перевірки, у встановлений законом спосіб до її початку.

В акті перевірки зазначено, що повідомлення про перевірку від 04.02.2021 року № 9/99-07-21/ та копія наказу Головного управління ДПС у Донецькій області від 04.02.2021 року № 75-п про проведення документальної невиїзної перевірки направлені за місцем його проживання (податковою адресою) рекомендованим листом від 05.02.2021 року № 550 з повідомленням про вручення, та повернуті до відправника не врученими через закінчення терміну зберігання з відміткою поштової служби в повідомленні про вручення 30.11.2019 року. Зазначено, що згідно з п. 42.4 ст. 42 Податкового кодексу України наказ та повідомлення вважаються врученими 30.11.2019 року.

Між тим відповідно до інформації на сайті АТ «Укрпошта» рекомендований лист № 550 прийнято 05.02.2021 року відділенням поштового зв`язку 87514 м. Маріуполь, та повернуто до відділення 87515 м. Маріуполь 15.03.2021 року.

Вважав, що на час початку перевірки, яка проводилася відповідачем з 24.02.2021 року по 02.03.2021 року (п. 1.1 акту), та складання акту перевірки (10.03.2021 року) у відповідача були відсутні відомості про вручення чи невручення позивачу повідомлення про перевірку та наказу про проведення перевірки. Дані відомості відповідач отримав лише 15.03.2021 року, тобто вже після складання та підписання акту перевірки. Тому умова проведення перевірки (надіслання платникові податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення копії наказу про призначення перевірки та інформації про дату початку та місце проведення перевірки) відповідачем не дотримана.

Вказані порушення призвели до того, що відповідно до акту перевірки позивачу визначені грошові зобов`язання наступним чином: відповідач відповідно до поданих ним податкових декларацій врахував його загальний оподатковуваний дохід, що зазначений в них, однак не врахував зазначені ним в цих деклараціях витрати (пп. 2.2.2, 2.2.3 акту) у зв`язку з тим, що ним не надані до перевірки їх документальне підтвердження.

Проте, дані документи (а саме банківські виписки) у нього є в наявності, і на підставі них ним заповнювалися податкові декларації, які подавалися до відповідача. Вважав, що у випадку їх врахування відповідач не дійшов би до тих висновків, які зазначені в акті перевірки.

Крім того, за 2017 рік (коли він повинен був подати податкову декларацію та звіт з єдиного внеску до 10.02.2018 року) відповідач мав право провести перевірку його діяльності та визначити податкові зобов`язання та штрафні санкції за 2017 рік не пізніше 10.02.2021 року, однак відповідачем перевірку проведено поза межами встановлених Податковим кодексом України строків (1095 днів), та за результатами такої перевірки визначені податкові зобов`язання та застосовано штраф, чим відповідач вийшов за межі наданих повноважень.

Щодо правомірності нарахування недоїмки та штрафних санкцій з єдиного внеску, то відповідачем також не враховано те, що позивач є суб`єктом господарювання, який перебуває на обліку в органі доходів і зборів, що розташований на території населеного пункту, де проводилася антитерористична операція (м. Красний Лиман (на теперішній час - Лиман) Донецької обл.), а тому згідно з п. 9-4 розд. VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на час проведення антитерористичної операції до її закінчення звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, і відповідальність, штрафні та фінансові санкції за невиконання обов`язків платника єдиного внеску у вказаний період до нього не застосовуються.

Пункт 9-4 розд. VIII вказаного Закону втратив чинність з 13.02.2020 року, тому вважав, що відповідач прийняв протиправне рішення про стягнення з нього недоїмки та штрафних санкцій по сплаті єдиного внеску за період з 01.07.2017 року по 12.02.2020 року.

Крім того, відповідачем не враховано те, що відповідно до п. 910.1 розд. VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» тимчасово звільняються від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої групи платників єдиного податку, в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 1 по 31 грудня 2020 року, з 1 по 31 січня, з 1 по 28 лютого, з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2021 року за себе.

Такі особи можуть прийняти рішення про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску за зазначені в абзаці першому цього підпункту періоди в розмірах та порядку, визначених цим Законом. У такому разі інформація про сплачені суми зазначається у звітності про нарахування єдиного внеску за звітний період, визначений для таких осіб цим Законом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому стисло виклав зміст акту перевірки, на підставі якого винесені оскаржені рішення.

Також зазначав, що п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами.

Нормою п. 85.2 ст. 85 вказаного Кодексу передбачено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Статтею 83 вказаного Кодексу визначено матеріали, які є підставами для висновків під час проведення перевірок.

Відповідно до пп. 62.1.2 п. 62.1 ст. 62 вказаного Кодексу способом здійснення податкового контролю є інформаційне-аналітичне забезпечення.

Згідно з п. 71.1 ст. 71 цього Кодексу інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

У ст. 74 Податкового кодексу України зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

На неодноразові запити контролюючого органу позивачем документів до перевірки подано не було.

Актом перевірки встановлені порушення позивачем вимог Податкового кодексу України та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку з чим на підставі акту прийняті, зокрема оскаржені рішення та вимога.

Вважав, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач також подав додаткові пояснення, в яких зазначав наступне.

Щодо мораторію на проведення документальних та фактичних перевірок, то вважав, що перевірка проведена з дотриманням вимог підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 року № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки».

Щодо призначення документальної перевірки у разі припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця, то Податковим кодексом України та нормативно-правовими актами з питань проведення документальних перевірок органами ДПС не встановлено терміну щодо призначення документальної перевірки у разі внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця або подання до контролюючого органу заяви за формою № 8-ОПП фізичною особою, яка припинила незалежну професійну діяльність. Разом з тим, документальна позапланова перевірка фізичної особи, яка припинила підприємницьку діяльність фізичної особи підприємця або незалежну професійну діяльність, призначається за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке оформлюється наказом, за наявності підстав та з урахуванням строків давності, передбачених Податковим кодексом України.

Щодо оскарженої вимоги від 22.04.2021 року № Ф-1 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму недоїмки 362897,29 грн., то її прийнято з урахуванням п. 3 розд. VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449.

Так, в ході проведення документальної планової перевірки встановлено, що платником податків фізичною особою ОСОБА_1 в порушення пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п.п. 177.1 та 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України не задекларований доход від провадження господарської діяльності за перевіряємий період у розмірі 2695848,35 грн., у тому числі за 2017 рік на суму 240373,00 грн., за 2018 рік на суму 648755,21 грн., за 2019 рік на суму 1382818,90 грн., за 2020 рік на суму 423901,24 грн., що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу за перевіряємий період на суму 2695848,35 грн., у тому числі за 2017 рік на суму 240373,00 грн., за 2018 рік на суму 648755,21 грн., за 2019 рік на суму 1382818,90 грн., за 2020 рік на суму 423901,24 грн. (детально зміст порушення відображений у п.п. 2.2.2, 2.2.3 п.2.2 розд. 2 даного акту перевірки).

Заниження чистого оподатковуваного доходу за 2017, 2018, 2019, 2020 роки призвело до заниження суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини, на загальну суму 1846190,80 грн., у тому числі за 2017 рік на суму 225552,00 грн., за 2018 рік на суму 614049,00 грн., за 2019 рік на суму 681103,90 грн., за 2020 рік на суму 325486,00 грн., чим порушений п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Щодо оскарженої вимоги від 04.06.2021 року № Ф-24298-13 «У» про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, то відповідно до п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» недоїмка - сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, своєчасно не нарахована та/ або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена контролюючим органом у випадках, передбачених цим Законом. У випадках, передбачених абз. 3 та/або 4 п. 3 розд. VІ Інструкції, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у п. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій). При цьому протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у п. 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені (п. 5 розд. VІ Інструкції).

Відповідно до індивідуальної картки платника (далі - ІКП) донарахування згідно з вимогою про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 22.04.2021 року № Ф-1 на суму недоїмки 362897,29 грн. відбулося саме 25.05.2021 року. На відповідну дату за платником (позивачем) рахувалася переплата (надмірно сплачений внесок) у сумі 890 грн., яка стала джерелом погашення частки зазначеної вимоги. За результатами чого утворилася недоїмка у сумі 362007,29 грн., яка стала складовою оскаржуваної вимоги від 04.06.2021 року № Ф-24298-13 «У».

Рішенням Головного управління ДПС у Донецькій області від 22.04.2021 року № 1 застосовано штрафні санкції з єдиного внеску у сумі 96012,82 грн., яка також стала складовою оскаржуваної вимоги.

Складовими оскарженої вимоги від 04.06.2021 року № Ф-24298-13 «У» є також:

- 136 грн. - донарахування штрафних санкцій по єдиному внеску відповідно до рішення про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації (Дод.11) від 22.04.2021 року № 1;

- 415,83 грн. - рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску (Дод.12) від 22.04.2021 року № 1.

Вимога від 04.06.2021 року № 24298-13 «У» податковим органом не скасовувалася, але відкликана до набрання судовим рішенням законної сили.

Щодо довідки про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, то наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2018 року № 733, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.09.2018 року за № 1102/32554, затверджено Порядок надання довідки про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи. Згідно з вказаним Порядком строк дії довідки становить 10 календарних днів з дати її формування; у довідці обов`язково зазначається термін її дії.

Вважав оскаржені вимоги і рішення правомірними.

Третя особа подала клопотання про розгляд справи без участі його представника.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Пояснив, що рішення від 22.04.2021 року № 1 на суму 136 грн. та від 22.04.2021 року № 1 на суму 415,83 грн. позивач не оскаржував та оскаржувати не буде.

Представник відповідача підтримав відзив на позовну заяву. Пояснив, що до оскарженої вимоги від 04.06.2021 року № Ф-24298-13 У була винесена лише оскаржена вимога від 22.04.2021 року № Ф-1. Інших вимог щодо позивача податковий орган не виносив.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 27.01.2005 року по 04.05.2020 року був зареєстрований фізичною особою-підприємцем; був платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який перебуває на обліку в органі доходів і зборів (у Лиманській ДПІ (м. Лиман, до перейменування м. Красний Лиман) Слов`янсько-Лиманського управління Головного управління ДПС у Донецькій області), що розташований на території населеного пункту, включеного до переліку, що зазначений у ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата на підставі відповідного Указу Президента України.

В період з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку 3 групи. З 01.07.2017 року по 04.05.2020 року фінансово-господарську діяльність здійснював на загальній системі оподаткування та був платником податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування, військового збору, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування, єдиного внеску самозайнятої особи.

04.05.2020 року його підприємницьку діяльність припинено, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис № 1000148 (код ЄДРПОУ, який відповідає РНОКПП, - ).

В період з 24.02.2021 року по 02.03.2021 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказу Головного управління ДПС у Донецькій області від 04.02.2021 року № 75-п, рішення про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем від 04.05.2020 року №1000148, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 04.05.2020 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 04.05.2020 року.

За результатом перевірки складено акт від 10.03.2021 року № 2173/05-99-07-21/ НОМЕР_1 .

В акті перевірки відображено, що до початку перевірки на податкову адресу позивача, яка відповідає його місцю проживання, рекомендованим листом від 05.02.2021 року № 550 з повідомленням про вручення направлені повідомлення про перевірку від 04.02.2021 року № 9/99-07-21/ НОМЕР_1 та копія наказу від 04.02.2021 року № 75-п про проведення перевірки, однак повернуті АТ «Укрпошта» за зворотною адресою не врученими за закінченням терміну зберігання з відміткою поштової служби в повідомленні про вручення - 30.11.2019 року (трекінг АТ «Укрпошта» 550).

При цьому, як пояснив представник відповідача, в цій частині акту допущено описку щодо дати повернення, яку помилково зазначено як « 30.11.2019 року».

В акті перевірки також відображено, що позивачу рекомендованим поштовим відправленням були направлені листи від 01.04.2020 року № 28419/10/05-99-55-33, від 11.11.2020 року № 83141/10/05-99-07-21-26, від 10.12.2020 року № 89102/10/05-99-07-21-26, від 26.02.2021 року № 758/10/05-99-07-21-26 щодо надання пояснень та документального підтвердження до позапланової невиїзної перевірки первинних документів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності (вказані листи повернуті відправнику не врученими у зв`язку із закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні). Станом на 10.03.2021 року (дата акту перевірки) для проведення перевірки первинні документи, пов`язані із здійсненням господарської діяльності, не надані.

Зокрема не надані: - господарські угоди з покупцями та постачальниками; - документи на придбання та продаж товарів (робіт, послуг): видаткові накладні, акти виконаних робіт (наданих послуг), рахунки, товарно-транспортні накладні, паспорти якості, сертифікати відповідності, чеки РРО, квитанції до прибуткових касових ордерів, платіжні доручення, тощо; - первинні банківські документи про рух коштів по рахункам; книги обліку доходів і витрат за періоди з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року та з 01.07.2017 року по 04.05.2020 року; - інші документи, пов`язані із здійсненням господарської діяльності.

Актом встановлені наступні порушення позивачем вимог законодавства.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, відображених у додатку Ф2 до податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2017, 2018, 2019, 2020 роки, встановлено завищення витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів за 2017 рік на суму 240373,00 грн., за 2018 рік на суму 348755,21 грн., за 2019 рік на суму 1382818,90 грн., за 2020 рік на суму 423901,24 грн.

При перевірці задекларованих показників у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік було встановлено, що позивачем до вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, до додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік включені витрати у загальній сумі 240373,00 грн., у тому числі: вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції - 237456 грн., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату - 0,00 грн., інші витрати - 2917,00 грн.

При перевірці задекларованих показників у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік було встановлено, що позивачем до вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, до додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік включені витрати у загальній сумі 648755,21 грн., у тому числі: вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції - 601682 грн., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату - 35196,21 грн., інші витрати - 11877,00 грн.

При перевірці задекларованих показників у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік було встановлено, що позивачем до вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, до додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік включені витрати у загальній сумі 1382818,90 грн., у тому числі: - вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції - 1319814 грн., - витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату - 51643,36 грн., інші витрати - 11361,54 грн.

При перевірці задекларованих показників у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік було встановлено, що позивачем до вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, до додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік включені витрати у загальній сумі 443194,00 грн., у тому числі: вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції - 400853 грн., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату - 18892,00 грн., інші витрати - 4156,24 грн.

В ході проведення перевірки встановлено, що позивачем як платником податків в порушення пп. 164.1.3 п. 164. 1 ст. 164, п.п. 177.1 та 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України не задекларований дохід від провадження господарської діяльності за перевіряємий період на загальну суму 2695848,35 грн., у тому числі за 2017 рік на суму 240373,00 грн., за 2018 рік на 648755,21 грн., за 2019 рік - на 1382818,90 грн., за 2020 рік - на 423901,24 грн., що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу за перевіряємий період на вказані суми (детально зміст порушення відображений у пп. 2.2.2, 2.2.3 п. 2.2 розд. 2 акту перевірки).

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за період з 01.07.2017 року по 04.05.2020 року, що підлягає сплаті до бюджету платником податків, встановлено його заниження на загальну суму 485252,70 грн., у тому числі за 2017 рік на суму 43267,14 грн., за 2018 рік на суму 116775,94 грн., за 2019 рік на суму 248907,40 грн., за 2020 рік на суму 76302,22 грн.

Наведений розрахунок податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування:- за 2017 рік: 255225 (графа 9 таблиці) х 18% - 2673,36 (графа 5 таблиці) = 43267,14 грн.; - за 2018 рік: 690620 (графа 9 таблиці) х 18% - 7535,66 (графа 5 таблиці) = 116775,94 грн.; - за 2019 рік: 1452855 (графа 9 таблиці) х 18% - 12606,50 (графа 5 таблиці) = 248907,40 грн.; - за 2020 рік: 443194 (графа 9 таблиці) х 18% - 3472,70 (графа 5 таблиці) = 76302,22 грн.

У ході перевірки встановлено заниження позивачем як платником податків чистого оподаткованого доходу на загальну суму 2695848,35 грн., у тому числі за 2017 рік на суму 240373,00 грн., за 2018 рік на суму 648755,21 грн., за 2019 рік на суму 1382818,90 грн., за 2020 рік на суму 423901,24 грн., тобто об`єкта оподаткування військовим збором, чим порушено вимоги пп. 1.2 п. 161 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України.

Це порушення призвело до заниження військового збору з доходів, отриманих позивачем як платником податків, за період з 01.07.2017 року по 04.05.2020 року на загальну суму 40437,74 грн., у тому числі за 2017 рік на суму 3605,60 грн., за 2018 рік на суму 9731,33 грн., за 2019 рік на суму 20742,29 грн., за 2020 рік на суму 6358,52 грн.

У результаті позивачу донараховано військового збору, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 40437,74 грн., у тому числі за 2017 рік на суму 3605,60 грн., за 2018 рік на суму грн., за 2019 рік на суму 20742,29 грн., за 2020 рік на суму 6358,52 грн.

Наведений розрахунок військового збору: - за 2017 рік: 255225(графа 9 таблиці) х 1,5% - 222,78 (графа 6 таблиці) = 3605,60 грн.; - за 2018 рік: 690620 (графа 9 таблиці) х 1,5% - 627,97 (графа 6 таблиці) = 9731,33 грн.; - за 2019 рік: 1452855 (графа 9 таблиці) х 1,5% - 1050,54 (графа 6 таблиці) = 20742,29 грн.; - за 2020 рік: 443194 (графа 9 таблиці) х 1,5% - 289,39 (графа 6 таблиці) = 6358,52 грн..

Також перевіркою своєчасності та повноти сплати військового збору, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником податків за результатами звітного (податкового) року у періоді з 01.01.2017 року по 04.05.2020 року встановлено порушення пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 57.1 ст.57 Податкового кодексу України - несвоєчасно сплачений військовий збір за 2018 рік у сумі 226,95 грн. терміном сплати 22.02.2019 року, фактично сплачений 27.06.2019 року, тобто із затримкою на 126 календарних днів.

Встановлено, що заниження чистого оподатковуваного доходу за 2017, 2018, 2019, 2020 роки призвело до заниження суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини, на загальну суму 1846190,80 грн., у тому числі за 2017 рік на суму 225552 грн., за 2018 рік - на 614049,00 грн., за 2019 рік - на 681103,90 грн., за 2020 рік - на 325486 грн., чим порушено п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Отже, перевіркою встановлено, що у порушення п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивачем занижена база нарахування єдиного внеску, з урахуванням максимальної величини на загальну суму 1846190,80 грн., у тому числі за 2017 рік на суму 225552,00 грн., за 2018 рік на суму 614049 грн., за 2019 рік на суму 681103,90 грн., за 2020 рік на суму 325486,00 грн., що призвело до заниження суми єдиного внеску на загальну суму 406162,05 грн., у тому числі за 2017 рік на суму 49621,44 грн., за 2018 рік на суму 135090,780 грн., за 2019 рік на суму 149842,91 грн., за 2020 рік на суму 71606,92 грн. В результаті позивачу донараховано єдиного внеску на загальну суму 406162,05 грн., яка складається з вказаних сум.

Перевіркою дотримання строків сплати єдиного внеску самозайнятої особи за перевіряємий період встановлено, що в порушення ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пп. 2 п. 5 розд. IV Інструкції № 449 позивачем несвоєчасно сплачений єдиний внесок за 4 квартал 2019 року в сумі 2079,15 грн., а саме термін сплати 11.02.2020 року, а фактично сплачений 12.02.2020 року, тобто із затримкою на 2 календарних дні; за 1 квартал 2020 року у сумі 1040 грн. фактично сплачений 19.05.2020 року, тобто із затримкою на 12 календарних днів; за 1 квартал 2020 року у сумі 889,75 грн. фактично сплачений 04.09.2020 року, тобто із затримкою на 120 календарних днів.

Актом також встановлено, що у зв`язку з допущеним перевищенням загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, за період з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року, позивач (який не був платником податку на додану вартість) повинен був надати до контролюючого органу реєстраційну заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість до 10.10.2017 року, та перебувати на обліку в контролюючому органі як платник податку на додану вартість з 13.10.2017 року.

Проте в порушення п. 181.1 ст. 181, п. 183.2 ст. 183 Податкового кодексу України він не надав до Слов`янсько-Лиманського управління Головного управління ДПС у Донецькій області реєстраційну заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість, терміном надання по 10.01.2020 року.

Тому позивачем в порушення п. 181.1 ст. 181, п. 183.1 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.7 ст. 187 Податкового кодексу України за період з 13.01.2020 року по 04.05.2020 року не були задекларовані податкові зобов`язання з податку на додану вартість в загальній сумі 88639 грн., що призвело до заниження податкових зобов`язань з вказаного податку за вказаний період а загальну суму 88639 грн., в тому числі за січень 2020 року - 17727 грн., лютий 2020 року - 17728 грн., березень 2020 року - 17728 грн., квітень 2020 року - 17728 грн., травень 2020 року - 17728 грн.

В акті також відображено, що заперечення, письмові пояснення та додаткові документи платником податків не подавалися.

Акт перевірки направлений на податкову адресу позивача, однак повернутий без вручення за закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні, про що 10.04.2021 року поштовою службою в довідці про причини повернення проставлено відповідну відмітку.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийняті, зокрема:

- вимога від 22.04.2021 року № Ф-1 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму недоїмки станом на 15.02.2021 року - 362897,29 грн. (якою за наслідками перевірки позивачу донараховано єдиний внесок);

- рішення від 22.04.2021 року № 1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом єдиного внеску, яким за донарахування позивачу за наслідками перевірки 362897,29 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до позивача застосовані штрафні санкції на суму 96012,82 грн. Згідно з розрахунком до вказаного податкового повідомлення-рішення штрафні санкції застосовані за 2017 та за 2018 роки в розмірі 10 відсотків донарахованої суми єдиного внеску.

На підставі даних інформаційної системи податкових органів Головним управлінням ДПС у Донецькій області щодо позивача також винесена вимога від 04.06.2021 року № Ф-24298-13 У про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму заборгованості станом на 25.06.2021 року 458576,10 грн., в тому числі недоїмка - 362007,29 грн., штраф - 96564,65 грн., пеня 4,16 грн.

Складовими цієї вимоги є:

1) недоїмка - 362007,29 грн. Відповідно до індивідуальної картки платника (далі - ІКП) донарахування згідно з вимогою про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 22.04.2021 року № Ф-1 на суму недоїмки 362897,29 грн. відбулося 25.05.2021 року. На відповідну дату за платником (позивачем) рахувалася переплата (надмірно сплачений внесок) у сумі 890 грн., яка стала джерелом погашення частки зазначеної вимоги. За результатами чого утворилася недоїмка у сумі 362007,29 грн., яка стала складовою оскаржуваної вимоги;

2) штраф - 96564,65 грн. (96012,82 грн. + 136 грн. + 415,83 грн. = 96564,65 грн.):

- 96012,82 грн. - штрафні санкції з єдиного внеску, застосовані оскарженим в даній справі рішенням Головного управління ДПС у Донецькій області від 22.04.2021 року № 1;

- 136 грн. - штрафні санкції з єдиного внеску, застосовані рішенням про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації від 22.04.2021 року № 1;

- 415,83 грн. - штрафні санкції з єдиного внеску, застосовані рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 22.04.2021 року № 1;

3) пеня 4,16 грн. нарахована рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 22.04.2021 року № 1.

Рішення від 22.04.2021 року № 1 на суму штрафу 136 грн. і від 22.04.2021 року № 1 на суму штрафу 415,83 грн. та пені 4,16 грн., які увійшли до суми штрафу оскарженої вимоги від 04.06.2021 року № Ф-24298-13 У, позивачем не оскаржувалися, і як пояснив представник позивача оскаржуватися не будуть.

На підставі вказаної вимоги (від 04.06.2021 року № Ф-24298-13 У) державним виконавцем Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) прийнято постанову від 21.07.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 66158593.

У вересні 2021 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області на адресу державного виконавця направлено лист від 29.09.2021 року №21053/5/05-99-13-10-18, в якому містилося клопотання про закриття виконавчого провадження через оскарження вимоги від 04.06.2021 року № 24298-13 «У» в судовому порядку.

Як пояснив представник відповідача, вимога від 04.06.2021 року № 24298-13 «У» податковим органом не скасовувалася, але відкликана до набрання судовим рішенням законної сили, про що свідчить вказаний лист.

Постановою державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 01.10.2021 року виконавче провадження ВП № 66158593 з примусового виконання вказаної вимоги закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ).

Оскільки у зв`язку з винесенням державним виконавцем вказаної постанови відпала потреба у забезпеченні даного адміністративного позову, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.10.2021 року в даній справі скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою цього ж суду від 28.07.2021 року в даній адміністративній справі.

Судом також встановлено, що первинні документи хоча і не подавалися позивачем як платником податків до податкового органу через неотримання ним відповідних запитів, проте вони є в наявності у позивача.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частина 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає платників єдиного внеску.

Згідно з п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є, зокрема:

- роботодавці:

фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців);

фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту);

- фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

- особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється податковими органами на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою.

Згідно з ч. 2 ст. 6 вказаного Закону платник єдиного внеску, зокрема, зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 6 вказаного Закону у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Статтею 7 вказаного Закону визначена база нарахування єдиного внеску.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 цього Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону).

Максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює двадцяти п`яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону).

Абзацом 3 ч. 8 та ч. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки в електронній формі.

Податковий орган також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

На виконання вимог вказаного Закону наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 2 розд. VІ Інструкції визначено, що у разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до п. 3 розд. VІ Інструкції податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним податковим органом протягом 15 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1 - 7 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Згідно з п. 4 розд. VІ Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Пунктом 6 розд. VІ Інструкції визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо:

сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі;

податковий орган скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття податковим органом рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки);

вимога податкового органу про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили;

борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 або іншими положеннями Закону, в порядку, визначеному пунктами 9-11 цього розділу,- у день прийняття податковим органом рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 або іншого положення Закону;

є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі,- у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.

Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі акту перевірки, даних інформаційної системи фіскального органу у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постанові від 11.09.2018 року в справі № 826/11623/16.

Відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Згідно ч. 11 ст. 25 цього Закону про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Відповідно до п. 911.1 розд. VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» тимчасово штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються за такі порушення, вчинені у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19):

несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску;

неповна сплата або несвоєчасна сплата суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів);

несвоєчасне подання звітності, передбаченої цим Законом, до податкових органів. При цьому абзаци другий та третій пункту 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону щодо такого порушення, вчиненого у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) року, не застосовується.

Згідно з п. 911.2 розд. VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню.

Разом з вказаними нормами суд враховує наступне.

14.04.2014 року набрав чинності Указ Президента України від 14.04.2014 року №405/2014, яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

15.10.2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (Закон від 02.09.2014 року № 1669-VII), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 2 вказаного Закону на час проведення антитерористичної операції встановлено мораторій на виконання договірних зобов`язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов`язаннями, зокрема юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Пунктом 4 ст. 11 вказаного Закону внесено зміни до певних законів України, зокрема розділ VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» доповнено пунктом 9-3 (який з 13.03.2015 року у зв`язку з набранням чинності Законом України від 02.03.2015 року

№ 219-VIII вважається пунктом 9-4) такого змісту:

«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.».

З 13.02.2020 року набрав чинності Закон України від 14.01.2020 року № 440-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», яким п. 9-4 розд. VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на який посилався позивач, виключено.

Статтею 58 Конституції України визначено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-рп/1999 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, враховуючи наведені вимоги законодавства платники єдиного внеску, які перебували на обліку в органі доходів і зборів, що розташований на території населеного пункту, де проводилася антитерористична операція, та здійснювали свою господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, період проведення якої тривав, на період з 14.04.2014 року по 12.02.2020 року включно (період дії п. 9-4 розд. VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування») були тимчасово звільнені від сплати сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, і відповідальність, штрафні та фінансові санкції, що передбачені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за невиконання обов`язків платника єдиного внеску, виключно у вказаний період до них не застосовувалася.

З 13.02.2020 року такі платники повинні виконувати покладені на них обов`язки зі сплати єдиного внеску в загальному порядку.

Отже позивач повинен був виконувати покладені на нього обов`язки зі сплати єдиного внеску в загальному порядку, навіть після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця та нести відповідальність, що передбачена для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася ним як фізичною особою - підприємцем (ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»), проте з урахуванням положень п. 911.1 , п. 911.2 розд. VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»

Оскаржені в даній справі вимога від 22.04.2021 року № Ф-1 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску та рішення від 22.04.2021 року № 1 про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску прийняті Головним управлінням ДПС у Донецькій області на підставі акту перевірки, яка в частині єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування проведена на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Разом з тим при проведенні такої перевірки відповідачем не враховано наступне.

Пунктом 912 розд. VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» установлено мораторій на проведення документальних перевірок правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Документальні перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, зупиняються по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Дію карантину введено постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Водночас, відповідними постановами дія карантину продовжувалася. Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 року № 104 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» - дію карантину було продовжено до 30.04.2021 року.

Водночас, п. 4 розд. II Закону України від 17.09.2020 року № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

На підставі вимог п. 4 розд. II вказаного Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 03.02.2021 року № 89.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 року № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки» скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб, як:

тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 р. та не були завершеними;

документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/або 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 р. № 568-ІХ);

документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 Кодексу.

Вказана постанова Кабінету Міністрів України стосується проведення податковими органами деяких видів перевірок саме юридичних осіб, а не фізичних осіб-підприємців, з огляду на що вона не може бути застосована щодо позивача при виконанні суб`єктом владних повноважень своїх повноважень.

Інших постанов Кабінетом Міністрів України прийнято не було.

Отже, з огляду на встановлення мораторію на проведення документальних перевірок правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на період з 18 березня 2020 року по день завершення дії карантину, та факт не завершення карантину, податковий орган не мав права проводити таку перевірку щодо позивача (щодо виконання ним як фізичною особою-підприємцем відповідних обов`язків платника єдиного внеску), складати за її наслідками акт перевірки та, відповідно, на підставі такого акту приймати вимогу від 22.04.2021 року № Ф-1 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску (якою за наслідками перевірки позивачу донараховано єдиний внесок) та рішення від 22.04.2021 року № 1 про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску.

З огляду на наведене вказана вимога та рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Щодо оскарженої вимоги від 04.06.2021 року № Ф-24298-13 У про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, то оскільки вона включає залишок недоїмки 362007,29 грн., яка була данарахована вимогою від 22.04.2021 року № Ф-1, та штраф 96012,82 грн., який був накладений рішенням від 22.04.2021 року № 1, щодо яких суд дійшов висновку про їх скасування, тому, відповідно оскаржена вимога підлягає визнанню протиправною та скасуванню в частині цих сум, які разом становлять 458020,11 грн.

При цьому суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що вимога від 04.06.2021 року № Ф-24298-13 У податковим органом відкликана, оскільки наявність обставин, що визначені п. 6 розд. VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, згідно з якими вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, судом не встановлено та відповідачем не доведено. Відповідних рішень, про які йдеться в п. 6 розд. VІ Інструкції, податковий орган щодо такої вимоги не приймав. А сам по собі лист від 29.09.2021 року №21053/5/05-99-13-10-18, направлений до державного виконавця, є лише клопотанням про закриття виконавчого провадження.

Щодо посилань позивача на положення п. 910.1 розд. VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»

Відповідно до п. 910.1 розд. VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» тимчасово звільняються від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої групи платників єдиного податку, в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 1 по 31 грудня 2020 року, з 1 по 31 січня, з 1 по 28 лютого, з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2021 року за себе.

Такі особи можуть прийняти рішення про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску за зазначені в абзаці першому цього підпункту періоди в розмірах та порядку, визначених цим Законом. У такому разі інформація про сплачені суми зазначається у звітності про нарахування єдиного внеску за звітний період, визначений для таких осіб цим Законом.

Вказані положення на позивача не поширюються, оскільки в період з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року він перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку 3 групи; а з 01.07.2017 року по 04.05.2020 року - на загальній системі оподаткування та був платником податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування, військового збору, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування, єдиного внеску самозайнятої особи.

Щодо перевірки позивача

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яка визначає права податкових органів, податкові органи мають право проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки.

Документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений ст. 78 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 78.1 ст. 78 вказаного Кодексу документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з підстав, які визначені п. 78.1 ст. 78 вказаного Кодексу, які є вичерпними.

Зокрема згідно з пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 вказаного Кодексу документальна позапланова перевірка здійснюється якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Саме на підставі пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (крім Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування») проведено перевірку позивача.

Згідно з п. 78.2 ст. 78 Кодексу обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків.

Відповідно до п. 78.4 ст. 78 Кодексу про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 Кодексу документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пункт 42.4 ст. 42 Кодексу регулює питання листування через електронний кабінет та визначає, що листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі.

Згідно з п. 42.5 ст. 42 Кодексу у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Згідно з п.п. 78.5 78.9 Кодексу допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Перевірка платника податків з питань повноти нарахування і сплати податків та зборів під час здійснення контрольованих операцій проводиться з урахуванням особливостей, визначених статтею 39 цього Кодексу.

Статтею 79 Кодексу визначені особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно з вказаною статтею документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (п. 79.1 ст.79).

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (п. 79.2 ст.79).

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (абз. 2 п. 79.2 ст.79). ЗВ УВ

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (п. 79.3 ст.79). ЗВ УВ

За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка (п. 79.5).

Оскаржені в даній справі вимога від 22.04.2021 року № Ф-1 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску та рішення від 22.04.2021 року № 1 про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску прийняті Головним управлінням ДПС у Донецькій області на підставі акту перевірки, яка проведена також на підставі пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, згідно з яким документальна позапланова перевірка здійснюється якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Як встановлено судом, позивач з 27.01.2005 року по 04.05.2020 року був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, був платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який перебуває на обліку у Лиманській ДПІ Слов`янсько-Лиманського управління Головного управління ДПС у Донецькій області.

В період з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку 3 групи. З 01.07.2017 року по 04.05.2020 року фінансово-господарську діяльність здійснював на загальній системі оподаткування та був платником податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування, військового збору, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування, єдиного внеску самозайнятої особи.

04.05.2020 року його підприємницьку діяльність припинено, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис № 1000148 (код ЄДРПОУ, який відповідає РНОКПП, - ).

В період з 24.02.2021 року по 02.03.2021 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області на підставі пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача, за результатом якої складено акт від 10.03.2021 року № 2173/05-99-07-21/.

Заяву про проведення такої перевірки платник податків не подавав.

На час проведення перевірки контролюючим органом, процедура припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 вже була завершена, а тому у контролюючого органу не було правових підстав для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 відповідно до пп. 78.1.7. статті 78 Податкового кодексу України у лютому березні 2021 року, тобто більш ніж через 9,5 місяців після припинення діяльності суб`єкта підприємницької діяльності.

Провівши таку перевірку відповідач порушив наведені вимоги законодавства.

Вказаний правовий висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду, що міститься в постанові 12.05.2021 року в справі № 820/3309/16 в аналогічній ситуації, як в даній справі, де Суд зазначив наступне:

« 47. ... з акту перевірки вбачається, що перевірка проведена відповідно до п.п.78.1.7 п.78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

48. Положеннями п.п. 78.1.7. статті 78 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова перевірка проводиться, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

49. Як убачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 отримав свідоцтво про державну реєстрацію за № 2 165122 від 15.05.2014 та перебував на обліку в ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів в Харківській області…

51. Відповідно до запиту Міністерства юстиції України від 21.11.2016 року, діяльність ФОП ОСОБА_1 припинено 28.01.2015 року, що підтверджується записом про проведення підприємницької діяльності № 2165122 (а.с. 87-89).

52. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанції про те, що на момент проведення перевірки контролюючим органом, процедура припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 вже завершена, а тому у контролюючого органу не було правових підстав для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 відповідно до п.п. 78.1.7. статті 78 Податкового кодексу України у червні 2015 року, тобто через 5 місяців після припинення діяльності суб`єкта підприємницької діяльності.».

Крім того, податковим органом не доведено те, що ним були дотримані вимоги законодавства щодо вручення платнику податків (його представнику) до початку проведення перевірки копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, які дають право розпочати проведення документальної позапланової перевірки платника податків (абз. 2 п. 78.4 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 Кодексу).

Так, заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет позивач не подавав, у зв`язку з чим повідомлення про перевірку та копію наказу про проведення перевірки відповідач повинен був надіслати позивачу як платнику податків за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручити йому або його представнику (п. 42.5 ст. 42 Кодексу).

Як зазначено в акті перевірки, повідомлення про перевірку та копія наказу Головного управління ДПС у Донецькій області про проведення документальної невиїзної перевірки направлені позивачу за місцем його проживання (податковою адресою) рекомендованим листом від 05.02.2021 року з повідомленням про вручення (трек-код АТ «Укрпошта» № 550), однак повернулися не врученими.

Суд неодноразово витребовував у відповідача конверт, в якому на адресу позивача надсилалися повідомлення про перевірку та копія наказу про проведення перевірки, з відповідною довідкою АТ «Укрпошта» на цьому конверті (письмові ухвали суду від 03 серпня 2021 року, 26 серпня 2021 року, 08 вересня 2021 року, усні ухвали суду в підготовчих засіданнях). Однак такий конверт до суду поданий не був.

Як пояснив представник податкового органу, конверт з вказаними документами з відміткою АТ «Укрпошта» про причини невручення до податкового органу не повертався.

Відповідний запит до АТ «Укрпошта» був зроблений відповідачем після спливу шести місяців з 05.02.2021 року - дня направлення вказаних документів, тому листом АТ «Укрпошта» від 21.09.2021 року №№01/1158 на підставі п.п. 122, 128 Правил надання послуг поштового зв`язку, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, він залишений без розгляду оскільки після спливу шестимісячного строку з дати приймання надати інформацію про порядок його пересилання та вручення не є можливим.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду належних доказів (конверту АТ «Укрпошта» з довідкою про причини повернення поштового відправлення) доказів того, що ним були дотримані вимоги податкового законодавства щодо направлення/вручення платнику податків копії наказу про проведення перевірки та повідомлення про перевірку за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом з повідомленням про вручення, щодо причин їх не вручення позивачу та повернення за зворотною адресою, і що така причина не залежала від відповідача (не відбулася по його вині).

Також не надано доказів того, що трек-код АТ «Укрпошта» № 550, на який міститься посилання в акті перевірки, відповідав трек-коду надіслання на адресу позивача копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Навіть, якщо припустити, що трек-код АТ «Укрпошта» № 550 відповідав такому трек-коду, то як встановлено судом з офіційного сайту АТ «Укрпошта» та роздруківок з цього сайту по трек-коду № 550 (сайт оглянутий та роздруківки зроблені до спливу шестимісячного строку з дня відправлення), рекомендована поштова кореспонденція не вручена під час доставки та 10.03.2021 року повернута за зворотною адресою; 15.03.2021 року вона надійшла до відправника.

Тобто, такі документи вважаються врученими позивачу 10.03.2021 року (коли відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, поштова служба, повертаючи кореспонденцію за зворотною адресою, на довідці, що прикріплюється до конверту, робить відмітку про причини її невручення), тобто після початку проведення перевірки (перевірка розпочалася з 24.02.2021 року та проведена по 02.03.2021 року), а не до її початку, як того вимагає п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України.

З огляду на наведене, виходячи з положень п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків у відповідача не виникло.

Іншого суб`єктом владних повноважень не доведено.

Отже, суб`єктом владних повноважень не доведено те, що ним були дотримані вимоги законодавства щодо направлення/вручення платнику податків копії наказу про проведення перевірки та повідомлення про перевірку; не доведено дотримання норм, які дають йому право розпочати проведення документальної позапланової перевірки платника податків; не враховано правовий висновок Верховного Суду, що міститься в постанові 12.05.2021 року в справі № 820/3309/16 в подібній ситуації.

Вказані встановлені судом обставини додатково підтверджують висновок суду про неправомірність оскаржених вимоги від 22.04.2021 року № Ф-1, рішення від 22.04.2021 року № 1, які прийняті за наслідками перевірки позивача, та вимоги від 04.06.2021 року № Ф-24298-13 в частині суми 458020,11 грн., яка включає недоїмку 362007,29 грн. та штраф 96012,82 грн., та необхідність їх скасування.

Отже, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з того, що частка задоволених позовних вимог в даній справі становить 99,88 відсотків, тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень підлягають стягненню судові витрати в розмірі 7243,20 грн. (судовий збір 6562,20 грн. + за забезпечення позову 681 грн. = 7243,20 грн.).

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, код ЄДРПОУ ВП 44070187), третя особа Лиманський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Пушкіна, 2-Б, ), про визнання протиправними та скасування рішення та вимог задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області від 22.04.2021 року № Ф-1.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 22.04.2021 року № 1.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області від 04.06.2021 року № Ф-24298-13 У в частині суми 458020,11 грн., з них недоїмка - 362007,29 грн., штраф - 96012,82 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, код ЄДРПОУ ВП 44070187) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 7243,20 грн.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 12 жовтня 2021 року.

Суддя Т.В. Логойда