Справа № 640/22703/20
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів: Сорочка Є.О. та Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`янка» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Кам`янка» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31 вересня 2020 року №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2021 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що факт дотримання контролюючим органом вимог Податкового кодексу України щодо надіслання акта перевірки судом першої інстанції не встановлювався. У свою чергу, ГУ ДПС у Київській області зазначає, що позивачу надіслано акт від 06.08.2020, що не заперечується позивачем.

Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно та необгрунтовано дійшов висновку, що контролюючим органом відмовлено позивачу у своєчасній видачі ліцензії.

Таким чином, ГУ ДПС у Київській області, приймаючи податкове повідомлення-рішення від 31.08.2020 №, діяв в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині мотивів задоволення позову, з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, відповідно до наказу ГУ ДПФ від 01 липня 2020 року №879 на підставі п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, ст.80, ст.81 Податкового кодексу України посадовій особі відповідача доручено організацію протягом липня 2020 року проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання та об`єктів згідно з додатком; відповідно до додатку до вказаного наказу у переліку суб`єктів господарювання для проведення фактичних перевірок працівниками відділу фактичних перевірок, контролю за проведенням готівкових операцій управління податкових перевірок, трансферного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС на підставі п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України знаходиться СТОВ «Кам`янка», адреса: 8544, Київська обл., Фастівський район, с. Бортники, вул. Леніна, буд. 55-А, дата початку перевірки - 29 липня 2020 року, посада та П.І.Б. перевіряючих - ГДРІ ОСОБА_1 , ГДРІ ОСОБА_3 СТОВ «Кам`янка», адреса: 8544, Київська обл., Фастівський район, с. Бортники, вул. Леніна, буд. 55-А тривалістю 10 робочих днів/діб

На підставі ст.75, п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України та наказу від 01 липня 2020 року №879 видано направлення на перевірку від 01 липня 2020 року №2037 та №2038, відповідно до якого ГУ ДПС проводить з 31 липня 2020 року фактичну перевірку СТОВ «Кам`янка», адреса: 8544, Київська обл., Фастівський район, с. Бортники, вул. Леніна, буд. 55-А тривалістю 10 робочих днів/діб з дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Вказані направлення містять відмітку про пред`явлення службового посвідчення та направлення, вручення копії наказу 31 липня 2020 року о 10:45 директору ОСОБА_2 та підпис останньої.

У період з 31 липня 2020 року о 10:45 год по 06 серпня 2020 року о 12:00 год. посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку СТОВ «Кам`янка», адреса: 8544, Київська обл., Фастівський район, с. Бортники, вул. Леніна, буд. 55-А у присутності директора ОСОБА_2, за наслідками якої складено акт від 06 серпня 2020 року №1069/1036/05/01197714 (далі по тексту - акт перевірки).

Перевіркою встановлено факт зберігання позивачем пального без наявності ліцензії на зберігання пального для власного споживання за адресою Київська область, Фастівський район, с. Бортничі, вул. Незалежності, а саме: згідно з акцизною накладною від 07 квітня 2020 року №139, реєстром акцизних накладних та наданим поясненням 07 квітня 2020 року від ТОВ «Нафтохімічна інвестиційна компанія» було отримано дизельне пальне в кількості 4930,62 л та розвантажено в ємкості позивача з метою зберігання виключно для потреб власного споживання в той час, коли ліцензія на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання була отримана 17 квітня 2020 року. Акт перевірки містить відмітку про відмову від підпису директором ОСОБА_2 та про відмову від ознайомлення та отримання примірника 06 серпня 2020 року.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 31 серпня 2020 року № згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 500000,00 грн.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що порушення відповідачем вимог щодо надіслання позивачу акта перевірки свідчить про те, що ГУ ДПС не мало підстав для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

У свою чергу, невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акта індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення).

Відтак, оскільки відповідач порушив порядок проведення перевірки, а тому у нього відсутня компетенція на прийняття оскаржуваного податкового повідомленння-рішенння.

Колегія суддів при винесенні даної постанови виходить з наступного.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК передбачено право органів державної податкової служби проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 86 ПК України врегульовано порядок оформлення результатів перевірок. Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (пункт 86.1. статті 86 ПК України).

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику.

Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв`язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт.

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками проведеної фактичної перевірки складено акт від 06.08.2020 року. Проте, складений акт не підписано уповноваженою особою позивача, що підтверджується записом про відмову останньої від підпису.

Крім того, 06.08.2020 року контролюючим органом складено акт відмови від підписання матеріалів перевірки №50, про відмову директора сільськогосподарського товариства «Кам`янка» ОСОБА_2 від підписання матеріалів перевірки.

При цьому, вказаний акт відмови не містить підпису одного з перевіряючих - ГДРІ ОСОБА_1 .

З цього приводу, колегія суддів зазначає, що відсутність в акті підпису посадової особи контролюючого органу з числа осіб, уповноважених провести перевірку, стосується оформлення результатів перевірки та не може бути самостійною підставою для визнання недійсними рішень контролюючого органу, прийнятих на підставі такого акта, при відсутності порушень правил проведення перевірки.

Окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматись як безумовні підстави для висновку про його протиправність і, як наслідок, про скасування такого рішення. Якщо відповідний акт індивідуальної дії прийнятий контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів його форми.

Аналогічка правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 19.06.2020 у справі №140/388/19.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів того, що контролюючим органом було надіслано (вручено) платнику податків акт перевірки від 06.08.2020 року, як того вимагає ст. 86 ПК України.

В свою чергу, відповідач в апеляційній скарзі вказує про те, що акт перевірки направлявся позивачу.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження наведеного до суду апеляційної інстанції відповідачем не надано.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (ч.2 ст.77 КАС України).

У свою чергу податковим законодавством презюмується правомірність рішень, дій та бездіяльності платника податків (ст. 4 ПК України).

Зазначене в сукупності обумовлює покладення обов`язку доказування в податкових спорах на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 20.02.2018 у справі № 817/149/17, від 29.03.2018 у справі № 813/2758/16 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковим для врахування при вирішенні даної справи.

Одночасно, колегія суддів наголошує, що невручення платнику податків акта перевірки, утруднює можливість останього ефективно захистити свої права та інтереси, такий висновок суду знаходить своє відображення в статті 13 Єропейської конвенції з прав людини та в судовій практиці ЄСПЛ, а саме йдеться про право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, в конкретному випадку право позивача підписати акт із застереження та подавати письмові заперечення, як це передбачено статтею 17 ПК України.

Невиконання вимог ПКУ при здійсненні перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

З огляду на те, що податковим органом не було надано доказів надіслання (вручення) позивачу акта перевірки, а на момент прийняття спірного податкового повідомленння-рішенння не закінчився встановлений пунктом 86.8 статті 86 ПК України 15-денний строк, з дня наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки, тому, на переконання апеляційного суду у відповідача не було достатніх підстав для прийняття оскаржуваного рішенння.

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки відповідач порушив порядок проведення перевірки, а тому у нього відсутня компетенція на прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

В контексті наведеного колегія суддів зауважує, що за встановлення незаконності проведення перевірки у суду відсутня необхідність аналізу протиправності висновків контролюючого органу по суті виявлених перевіркою порушень.

Наведений підхід був продемонстрований, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року № 826/17123/18, в якій було сформульований такий правий висновок: «оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства».

Враховуючи викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, установивши незаконність проведення перевірки, наслідком якої є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що стали підставою до задоволення позову суд не може переходити.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі №320/6192/19.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було прийнято правильне по суті рішення про задоволення позовних вимог, проте з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду в частині мотивів його прийняття.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2021 року змінити в частині мотивів задоволення позову.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Є.О. Сорочко

А.Г Степанюк