Справа № 240/21417/20
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/21417/20 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шимонович Р.М. Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

08 жовтня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту (тролейбуса) на підставі пункту "з" частини 1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та з урахуванням Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, починаючи із 04.04.2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплатити їй пенсію за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту (тролейбуса) на підставі пункту "з" частини 1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та з урахуванням Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, починаючи із 04.04.2020 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Відповідач посилаючись на п.8 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", вважає, що дії відповідача щодо відмови у призначенні на пільгових умовах позивачу пенсії, у зв`язку з недосягненням 55 років як обов`язкової умови надання пенсії на пільгових умовах, є правомірними та вмотивованими.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач, маючи страховий стаж більше 30 років, у тому числі спеціальний стаж роботи на посаді водія міськового пасажирського транспорту (тролейбуса) понад 22 роки, звернулася до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії за віком відповідно до п. "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 19.06.2020 №0600-0329-8/27514 повідомило позивача про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком з тих підстав, що вона не досягла 55 років, як того вимагає п.п. 8 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

При цьому, відповідно до п. "з" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

В свою чергу, рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

До березня 2015 п.3 статті 13 Закону №1788 викладений у такій редакції:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років".

Разом з тим, залишилися чинними відповідні положення Закону № 1058-IV.

Позивач вважає, що за наявності необхідного стажу та досягненням 50 років вона має право на пенсію на пільгових умовах.

Натомість відповідач керується Законом № 1058-IV (в редакції Закону №2148-VІІІ), за яким пенсійний вік становить 55 років.

Отже, в даному випадку, норми вказаних законів містять розбіжність у величині показника вікового обмеження позивача, який складає: 50 років за пунктом "з" ст. 13 Закону 1788-ХІІ (у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ); 55 років за пунктом 8 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ.

Вирішуючи питання про те, який закон необхідно застосовувати до спірних правовідносин, суд враховує, принцип адміністративного судочинства, як верховенство права, відповідно до якого, згідно із частиною першою статті 6 КАС саме людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Таким чином, стаття 13, частина 2 статті 14, пункт "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Отже, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах як необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України.

Тобто, у розглядуваній справі, до спірних правовідносин, перевагу слід віддати саме тому закону, який у застосуванні найбільш сприятливий для позивача, а саме пункт "з" частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII, у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII положення якого визнано неконституційними, який передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, зокрема жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років".

Застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Зі змісту трудової книжки позивача слідує, що 19.07.1990 року вона прийнята на роботу в КП "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" водієм 3 класу та 16.04.2009 року позивача звільнено за власним бажанням.

Крім того, на підтвердження наявності трудового стажу, позивачем було надано відповідачу уточнюючу довідкуКП "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради від 15.04.2020 року №02/334 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Вказана довідка видана позивачу про те, що вона дійсно працює у системі міськового пасажирського транспорту водієм тролейбуса комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради з 19.07.1990 року (наказ від 19.07.1990 року №43-к) по 16 квітня 2009 року (наказ від 17.04.2009 року №46-к), з 16 лютого 2015 року (наказ від 11.02.2015 року №14-к) по 19 липня 2018 року (наказ від 19.07.2018 року №119-к), з 27 вересня 2019 (наказ від 26.09.2019 року №408-к) по теперішній час. З 01 березня 2003 року (наказ від 27.02.2003 року №15-к) по 01 січня 2005 року (наказ від 27.12.2004 року №104-к) робота з неповним робочим тижнем.

При цьому, відповідач не заперечує наявності у позивача необхідного як загального страхового стажу, так і спеціального стажу роботи на посаді водія міського пасажирського транспорту (тролейбуса) більше 22 років, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 19.06.2020 №0600-0329-8/27514.

Назва посади позивача - водій міського пасажирського транспорту повністю відповідає п. "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що є умовою та дає право на пільгову пенсію.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем підтверджено, що на час звернення до відповідача про призначення пільгової пенсії, її виповнилось 50 років і у неї був в наявності достатній страховий стаж, у тому числі пільговий стаж роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, тому є всі підстави для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.