Справа № 520/7629/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 р.Справа № 520/7629/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 30.06.21 року по справі № 520/7629/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 /надалі ОСОБА_1 , позивач/ звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області /надалі ГУ ДПС у Харківській області, відповідач/, в якій, з урахуванням уточнень, просив:

1) визнати протиправною відмову Головного управління ДПС у Харківській області у знятті з податкового обліку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та списанні нарахованого грошового зобов`язання з оплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за весь час незаконного нарахування;

2) зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області зняти з податкового обліку Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

3) зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області списати нараховане грошове зобов`язання з оплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за весь час незаконного нарахування.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 29 червня 2021 року позов залишив без задоволення, вийшов за межу позову та зобов`язав Головне управління Державної податкової служби у Харківській області:

- виключити відомості про облік ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ) у якості фізичної особи - підприємця - платника з усіх баз даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, які використовуються Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області;

- виключити з усіх баз даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем відомості про неправомірно нараховану з 01.01.2017 недоїмку ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у якості фізичної особи - підприємця - платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Харківській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з викладенням висновків, які не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що станом на 18.12.2020 за ОСОБА_1 згідно з інтегрованою карткою платника податків обліковується борг з єдиного внеску у сумі 35 588,74 грн і відповідні нарахування не було скасовано та визнано протиправними жодним судовим рішенням. Вказує, що в межах розгляду справи № 520/252/21 предметом позову було скасування вимоги про сплату боргу № Ф7723-57, однак, скасування вимоги контролюючого органу не скасовує відповідні нарахування з єдиного внеску в обліковій картці платника податків. З огляду на зазначене, відповідач уважає, що суд першої інстанції передчасно прийняв рішення щодо зобов`язання контролюючого органу списати заборгованість без визнання такого нарахування заборгованості протиправною, що є безумовною підставою для скасування судового рішення в цій частині.

Також, беручи до уваги фактичну заборгованість з єдиного внеску, відповідач фактично позбавлений можливості вчинити дії щодо виключення відомостей про облік ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ) у якості ФОП - платника з усіх баз даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, які використовуються ГУ ДПС.

За результатами апеляційного розгляду ГУ ДПС у Харківській області просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині виходу за межі позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Учасники справи повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у період з 15.10.2002 по 26.09.2005 та з 30.08.2014 по 06.11.2015 позивач проходив публічну службу на посадах атестованих працівників органів внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 обіймає посаду командира роти швидкого реагування полку патрульної служби поліції особливого призначення «Київ» Головного управління національної поліції у м. Києві.

Згідно з відомостями Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у період з 01.01.2017 по 31.12.2020 ЄСВ за позивача сплачувала юридична особа з ідентифікаційним кодом 40108583.

Відповідно до відомостей отриманого судом витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань позивач не значиться у названому реєстрі в якості фізичної особи-підприємця.

Об`єктивних даних про набуття позивачем правового статусу самозайнятої особи за іншими критеріями матеріали справи не містять.

За твердженням суб`єкта владних повноважень, позивач набув статусу фізичної особи - підприємця у зв`язку із реєстраційною дією Московської районної у місті Харкові ради від 31.01.2001.

Між тим, доказів проведення такої реєстраційної дії учасниками спору до матеріалів справи не подано.

10.11.2020 контролюючим органом без попереднього проведення будь-якого заходу податкового контролю та без складання будь-якого письмового документу відносно позивача прийнято вимогу № Ф-7723-57 про оплату 35 588,74 грн недоїмки з ЄСВ.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 у справі № 520/252/21 такий правовий акт індивідуальної дії скасовано.

Зверненням довільної форми від 26.03.2021 позивач в особі представника адвоката Грищенка О. В. звернувся до контролюючого органу з приводу зняття з обліку у якості фізичної особи-підприємця на списання недоїмки з ЄСВ.

За цим зверненням контролюючим органом надано відповідь у формі листа № 11741/6/20-40-12-02-14 від 01.04.2021, де викладені роз`яснення механізму зняття з податкового обліку фізичної особи підприємця.

Зверненням довільної форми від 09.04.2021 позивач в особі представника адвоката Грищенка О. В. повторно звернувся до контролюючого органу з приводу зняття з обліку в якості фізичної особи-підприємця на списання недоїмки з ЄСВ.

За цим зверненням контролюючим органом надано відповідь у формі листа № 15536/6/20-40-24-14-19 від 22.04.2021, де викладені роз`яснення механізму списання недоїмки з ЄСВ.

Не погодившись із відповідністю закону управлінських діянь контролюючого органу з приводу зняття платника податків з податкового обліку в органах системи ДПС України та з приводу списання недоїмки з ЄСВ, позивач ініціював цей спір.

Ухвалюючи рішення з виходом за межі позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи виявлений у ході судового розгляду факт неправомірного і безпідставного обліку контролюючим органом позивача в якості підприємця та приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, дійшов висновку про необхідність обтяження відповідача обов`язком виключити відомості про облік ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ) у якості фізичної особи - підприємця - платника з усіх баз даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, які використовуються Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області та обов`язком виключити з усіх баз даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем відомості про неправомірно нараховану з 01.01.2017 недоїмку ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у якості фізичної особи - підприємця - платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суспільні відносини з приводу набуття людиною та утрати нею статусу фізичної особи - підприємця унормовані, насамперед, приписами Закону України від 15.05.2003 за № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", а до набрання чинності даним актом права - нормами Закону України від 07.02.1991 за № 698-XII "Про підприємництво", Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності та про реєстраційний збір за державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності" (затверджене Постановою КМУ від 29.04.1994 за № 276) та Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності (затверджене Постановою КМУ від 25.05.1998 за № 740).

Відповідно до п. 63.1 ст. 63 Податкового кодексу України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

За приписами п. 63.4 ст. 63 Податкового кодексу України взяття на облік платників податків - юридичних осіб та їх відокремлених підрозділів здійснюється після їх державної реєстрації чи включення відомостей про них до відповідних державних реєстрів на умовах, що визначаються законодавчими актами України, крім випадків, визначених цим Кодексом, коли органами реєстрації є контролюючі органи або коли проведення державної реєстрації платника податків у відповідному статусі законодавством не передбачається.

Як зазначено у п. 63.5 ст. 63 Податкового кодексу України, всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 65.1 ст. 65 Податкового кодексу України взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Згідно з п. 65.2 ст. 65 Податкового кодексу України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

За правилами п. 65.5 ст. 65 Податкового кодексу України взяття на облік самозайнятої особи здійснюється контролюючим органом у день отримання відповідних відомостей від державного реєстратора (для фізичних осіб - підприємців) або прийняття заяви (для осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність).

Дані про взяття на облік фізичної особи - підприємця передаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у день взяття на облік у порядку, встановленому Міністерством юстиції України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Взяття на облік фізичної особи - підприємця підтверджується відомостями, оприлюдненими на порталі електронних сервісів відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Процедури взяття особи на податковий облік та зняття особи з податкового обліку були деталізовані приписами Інструкції про порядок обліку платників податків (затверджена Наказом ДПА України від 19.02.1998 за № 80, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.03.1998 за № 172/2612) та Порядку обліку платників податків і зборів (затверджений Наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 30.12.2010 за № 1439/18734), а наразі - Порядком обліку платників податків і зборів (затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 за № 1588, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300).

У силу правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01.07.2020 у справі № 260/81/19: "Відповідно до статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Згідно із частиною другою статті 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 128 Господарського кодексу України визначено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

01 липня 2004 року набрав чинності Закон № 755-IV, яким передбачено створення і формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (тут і далі - у первинній редакції).

Відповідно до частини першої статті 42 Закону № 755-IV для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем, повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця; копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації ФОП.

Згідно з пунктом 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» цього Закону державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.

Таким чином, визначена процедура державної реєстрації з дати набрання чинності Законом № 755-IV передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу ФОП через здійснення повного (при первинному набутті) чи мінімального (при підтвердженні набутого статусу суб`єкта підприємницької діяльності до 01 липня 2004 року) комплексу дій шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки (документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до ЄДР - абзац сьомий частини першої статті 1 Закону № 755-IV) та отримання свідоцтва про державну реєстрацію (документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію юридичної особи або ФОП - абзац дев`ятий частини першої статті 1 Закону № 755-IV).

03 березня 2011 року набрав чинності Закон № 2390-VI, яким було внесено зміни до Закону № 755-IV.

Пунктами 2-4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI було передбачено, що процес включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.

Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.

Водночас пунктом 8 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI визначено, що після закінчення передбаченого для включення відомостей до ЄДР строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до ЄДР. За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, включаються до ЄДР з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, вважаються недійсними.

Таким чином, строк для включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких була проведена до 01 липня 2004 року, визначений пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI, закінчився 03 березня 2012 року. При цьому цей строк включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких проведена до 01 липня 2004 року, підлягав застосуванню виключно у випадках самостійного подання останніми реєстраційних карток державному реєстратору.

Натомість, відомості про фізичних осіб - підприємців, які самостійно не звернулись із відповідною заявою у строк, установлений пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI, підлягали включенню до ЄДР на підставі інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій. Державні реєстратори, вносячи відомості про цих фізичних осіб - підприємців до ЄДР, зобов`язані були зробити відмітку про недійсність їхнього свідоцтва про державну реєстрацію.

25 квітня 2014 року набрав чинності Закон України від 25 березня 2014 року № 1155-VII «Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до Єдиного державного реєстру» (далі - Закон № 1155-VII).

Цим Законом пункт 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону № 755-IV викладено в новій редакції, відповідно до якої усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, відомості про яких не включені до ЄДР, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з ЄДР"».

Отже, оскільки позивач не включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань в якості суб`єкта господарювання (фізичної особи - підприємця), то контролюючий орган не має юридичних підстав для обліку в базах даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем позивача у якості самозайнятої особи (фізичної особи підприємця).

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що процедура зняття з податкового обліку підлягає застосуванню виключно до випадку, коли наявна подія державної реєстрації громадянина в якості підприємця і відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських утворень містять записи про вчинення відповідних реєстраційних дій.

У спірних правовідносинах доказів існування такої події судовим розглядом не встановлено.

Разом з тим, відповідно до п. 71.1 ст. 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з п. 74.1 ст. 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є державною власністю.

Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, а також контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, в порядку інформаційної взаємодії відповідно до пункту 41.2 статті 41 цього Кодексу.

Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

За правилом п. 74.3 ст. 74 Податкового кодексу України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

Суспільні відносини з приводу справляння ЄСВ регламентовані, насамперед, приписами Закону України від 08.07.2010 за № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі за текстом - Закон № 2464-VI).

Водночас із цим, згадані відносини також деталізовані як положеннями Податкового кодексу України в частині процедури реалізації владної компетенції контролюючого органу, визначення податкової адреси боржника та порядку сповіщення платника про рішення контролюючого органу, так і положеннями Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в частині набуття громадянином правового статусу фізичної особи - підприємця.

При цьому, у силу ч. 1 ст. 2 Закону № 2464-VI дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону № 2464-VI виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

За визначенням п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі за текстом - ЄСВ) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI (у редакції Закону № 77-VIII від 28.12.2014) до кола платників ЄСВ віднесені: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Оскільки позивач станом на 01.01.2017 не мав документально підтвердженого статусу суб`єкта господарювання (фізичної особи - підприємця), то контролюючий орган не мав правових підстав для визначення позивачеві грошового зобов`язання з ЄСВ.

Пунктом 91-5 розділу VIII Закону України від 08.07.2010 за № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у редакції Закону України від 13.05.2020 за № 592-IX, Закону України від 14.07.2020 за № 786-IX, Закону України від 04.12.2020, №1072-IX) передбачено, що підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року: а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше; б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.

Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску (особою) зазначених документів (якщо відповідні документи не були подані раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що: 1) платник податків отримав дохід (прибуток) від здійснення підприємницької та/або незалежної професійної діяльності протягом періоду з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року; 2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником (особою) або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

У разі якщо суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були частково самостійно сплачені платником (особою) та/або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом, податковий орган приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені у частині, що залишилася несплаченою.

Штрафні санкції до платника єдиного внеску, передбачені пунктом 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону, за наведених умов не застосовуються.

Вимога про сплату суми недоїмки, штрафних санкцій і пені вважається відкликаною у день прийняття податковим органом рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню.

Податковий орган протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про списання недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми, надає територіальним підрозділам державної виконавчої служби інформацію про такі списані суми недоїмки з єдиного внеску в розрізі платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З дня винесення податковим органом рішення про списання недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки, на підставі наданої податковим органом інформації підлягають закінченню відкриті державною виконавчою службою виконавчі провадження та припиняються заходи примусового виконання рішень щодо стягнення таких сум з платників єдиного внеску, яким здійснюється списання сум недоїмки, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки, відповідно до цього пункту в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у порядку п. 91-5 розділу VIII Закону України від 08.07.2010 за № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у редакції Закону України від 13.05.2020 за № 592-IX, Закону України від 14.07.2020 за № 786-IX, Закону України від 04.12.2020 за № 1072-IX підлягає списанню виключно вірно визначені контролюючим органом грошові зобов`язання особи з оплати ЄСВ.

У спірних правовідносинах відсутня подія правомірного визначення контролюючим органом недоїмки позивача з ЄСВ, починаючи з 01.01.2017, оскільки станом на названу календарну дату позивач не мав правового статусу суб`єкта господарювання - фізичної особи-підприємця і тому не був обтяжений обов`язком проводити платежі з ЄСВ.

Разом з тим, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 520/252/21 встановлено протиправність нарахування позивачу єдиного внеску у сумі 35588,74 грн відповідно до інтегрованої картки платника ІТС «Податковий блок» по РНОКПП НОМЕР_1 .

В силу положень статті 255 КАС України таке судове рішення набрало законної сили 29.03.2021 та має преюдиційне значення при розгляді цієї справи.

З огляду на зазначене, враховуючи виявлений у ході судового розгляду факт неправомірного і безпідставного обліку контролюючим органом позивача в якості підприємця та приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність обтяження відповідача обов`язком виключити відомості про облік ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ) у якості фізичної особи - підприємця - платника з усіх баз даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, які використовуються Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області та обов`язком виключити з усіх баз даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем відомості про неправомірно нараховану з 01.01.2017 недоїмку ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у якості фізичної особи - підприємця - платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, зміст апеляційної скарги, яка частково дублює відзив на позовну заяву, поданий до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення відповідачем обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, а відтак, підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 по справі № 520/7629/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 11.10.2021 року