Справа № 480/8267/21
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2021 року Справа №480/8267/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Глазька С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/8267/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення судді у відставці - ОСОБА_1 , розміру відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 50% при проведенні перерахунку раніше нарахованого довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно довідки про заробітну плату Територіального управління Державної судової адміністрації у Сумській області від 27.02.2020 №04-470/20 у розмірі 66 % від суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді з 19 лютого 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 05.10.2016 він перебуває на обліку у відповідача і отримує грошове утримання судді у відставці згідно Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 по справі №480/5803/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного вічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області від 27.02.2020 №04-470/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. Позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача із заявами про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66% заробітної плати судді відповідно доданого до заяви розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який складає 28 років 02 місяці 06 днів. Втім, з 19.02.2020 відповідач провів перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою ТУ ДСА України в Сумській області від 27.02.2020 №04-470/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням виплаченого раніше щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Однак, позивач не погоджується зі стажем роботи на посаді судді, а саме 20 років 02 місяці 12 днів, що дає право на отримання довічного грошового утримання. Вважає, що його стаж роботи судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, складає 28 років 02 місяці 06 днів.
Ухвалою суду від 06.09.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що нормативним актом, що регулює питання проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262 є Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.08 № 45 (а.с.28-29).
Разом з тим, суд зазначає, що вказаний відзив за своєю суттю взагалі не відповідає обставинам справи та суті заявлених позовних вимог.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Сумській області № 04-470/20 від 27.02.2020.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 25 від 02.07.2020 у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу було відмовлено, з посиланням на те, що право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 має при зміні розміру складових суддівської винагороди після 18.02.2020.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №25 від 02.07.2020 щодо відмови у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно його заяви від 26.06.2020 та зобов`язати відповідача здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області №04-470/20 від 27.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 (справа № 480/5803/20).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі № 480/5803/20 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 25 від 02.07.2020 щодо відмови у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно заяви від 26.06.2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області від 27.02.2020 № 04-470/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 (а.с.11-13).

На виконання вказаного рішення суду відповідач здійснив з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області від 27.02.2020 № 04-470/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням виплаченого раніше щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки за даними трудової книжки позивач працював на посаді судді з 24.07.1996 по 03.10.2016, що становить 20 років 02 місяці 12 днів, і дає право на обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді відставці саме у розмірі 50% суддівської винагороди (а.с.7-8).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач вважає, що здійснюючи перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача на виконання рішення суду, відповідач протиправно зменшив відсоток суддівської винагороди судді, а саме замість 66%, застосував 50%, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1402-VІІІ) визначені організаційні засади діяльності судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до п.2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

За приписами ч. 1 ст. 142 Закону №1402-VІІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (ч.2 ст.142 Закону №1402-VІІІ).

Відповідно до частин 3-5 ст.142 Закону №1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

Проте, Законом України від 16.10.2019 №193-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування", який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.

Відповідно до пункту 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

У той же час, згідно з пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині свого рішення зазначив, що довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Матеріалами справи підтверджено, що Сумським окружним адміністративним судом у справі № 480/5803/20 було встановлено, що з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020, у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає про наявність у нього стажу 28 років 02 місяці 06 днів, які повинні бути враховані при визначенні відсотку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Водночас, відповідач враховує позивачу спеціальний стаж, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у розмірі: 20 років 02 місяці 12 днів.

Разом з тим, судом встановлено, що у листопаді 2016 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Шосткинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати судді з 05.10.2016 з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року, позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 28 листопада 2019 року постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року змінено в частині мотивів.

Так, рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.11.2019 у справі №589/4735/16-а було встановлено, що посада "стажист слідчого" не охоплюється поняттям «слідчого», враховуючи аналогію за посадою прокурора, визначення якого міститься у ст. 56 Закону №1789-XII, тому законних підстав для зарахування періоду роботи на посаді стажиста слідчого до стажу, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, немає.

Також судом встановлено, що позивач з 01.08.1991 працював стажистом прокуратури Роменського району; з 16.09.1991 - стажистом на посаду старшого слідчого прокуратури м. Шостка. З 08.08.1992 позивача призначено на посаду помічника Шосткинського міжрайонного прокурора; з 26.11.1992 - на посаду старшого помічника Шосткинського міжрайонного прокурора прокуратури Сумської області, де він працював до 22.09.1995.

За таких обставин, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку належить враховувати, крім роботи на посаді судді (20 років 2 місяці 11 днів), календарний період проходження строкової служби (2 роки 19 днів), половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі (1 рік 10 місяців 28 днів) та роботу на посаді помічника прокурора та старшого помічника прокурора (з 08.08.1992 по 22.09.1995 - 3 роки 1 місяць 15 днів), загалом 27 років 03 місяці 13 днів.

Однак, не зважаючи на визначення позивачу вищевказаним рішенням суду стажу 27 років 03 місяці 13 днів, відповідач визначив, що основний розмір довічного утримання позивача після перерахунку складає 50 %, тоді як повинен складати 64 % (50+7% х 2 роки) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням вимог ч. 3 ст. 142 Закону № 1402.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, ст. 22 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На думку суду, зменшення відсотку основного розміру довічного утримання позивача було здійснено не у спосіб, передбачений Конституцією України та Закону № 1402 -VIII, а в контексті положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції відбулося втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

У пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006, Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20.11.1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31). Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стретч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, отримуючи пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв`язку з прийнятим рішенням пенсійного органу про її призначення мав законні сподівання на отримання пенсії без будь-яких обмежень.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах "Жовнер проти України" від 29 червня 2004 року, "Меллахер та інші проти Австрії" від 19 грудня 1998 року та "Пайн Велі Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23 жовтня 1991 року, визначив, що під поняттям "майно" розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, "активи", які можуть виникнути, "правомірні очікування"/"законні сподівання" особи. При цьому, у змісті рішення у справі "Пайн Велі Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23 жовтня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

Суд зазначає, що невизначеністю та зміною своєї позиції щодо наявності права позивача на певний відсоток суддівської винагороди, з якого обраховується щомісячне довічне грошове утримання судді, відповідачем було порушено принцип юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що відповідачем вчинено дії, які порушили права позивача, а також те, що відповідач, здійснюючи виплату пенсії позивачу суддівської виногороди, не дотримався вимог Закону № 1402-VIII, такі дії не можуть відповідати приписам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому належним способом захисту прав позивача є визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення судді у відставці - ОСОБА_1 , розміру відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 50% при проведенні перерахунку раніше нарахованого довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області від 27.02.2020 №04-470/20 з розрахунку 64 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Щодо позовної вимоги позивача про здійснення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру 66 % суддівської винагороди судді, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося вище, рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.11.2019 у справі №589/4735/16-а було встановлено, що посада "стажист слідчого" не охоплюється поняттям «слідчого», враховуючи аналогію за посадою прокурора, визначення якого міститься у ст. 56 Закону №1789-XII, тому законних підстав для зарахування позивачу періоду роботи на посаді стажиста слідчого до стажу, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, немає.

Таким чином, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку слід враховувати, крім роботи на посаді судді (20 років 2 місяці 11 днів), календарний період проходження строкової служби (2 роки 19 днів), половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі (1 рік 10 місяців 28 днів) та роботу на посаді помічника прокурора та старшого помічника прокурора (з 08.08.1992 по 22.09.1995 - 3 роки 1 місяць 15 днів), загалом 27 років 03 місяці 13 днів.

За приписами ч. 5 ст. 13 Закону № 1402-VІІІ висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Отже, для застосування розміру 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який просить позивач підстав немає, а тому позовні вимоги позивача про зобов`язання провести йому перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області 27.02.2020 №04-470/20 у розмірі 66 % від суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді з 19.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, не підлягають задоволенню.

Посилання позивача на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі № 2а-1822/10/1870, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2010, суд вважає необґрунтованими, оскільки рішенння у справі № 2а-1822/10/1870 було прийняте до прийняття Закону № 1402-VІІІ та рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору

Тому, суд вважає за необхідне, стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області 454 грн. 00 коп. (908,00 грн.* 50%) судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення судді у відставці - ОСОБА_1 , розміру відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 50% при проведенні перерахунку раніше нарахованого довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області від 27.02.2020 №04-470/20 з розрахунку 64 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, Сумська область, 40009, ) судовий збір в сумі 454,00 грн.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько