Справа № 460/8452/20
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/8452/20 пров. № А/857/13896/21

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року (ухвалене головуючим суддею Дорошенко Н.О. у м. Рівне) у справі № 460/8452/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, та зобов`язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача:

зарахувати період роботи позивача в Козинській автошколі ДОСААФ з 21.03.1985 по 28.08.2002 до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років;

нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що при призначенні позивачу пенсії відповідачем не зараховано до спеціального страхового стажу періоду його роботи позивача на посадах в Козинській автошколі ДТСААФ 21.03.1985 по 28.08.2002, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В наслідок чого йому не призначено грошову допомогу відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 в Козинській автошколі ДОСААФ з 21.03.1985 по 28.08.2002 до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що посади, на яких позивач працював в Козинській автошколі ТСОУ (ДТСААФ) у період з 21.03.1985 по 28.08.2002, належали до посад працівників освіти, які мають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до вказаної статті Закону № 1788-ХІІ. При цьому, дотримання чи недотримання автошколами вимог законодавства щодо отримання ліцензій, не може бути підставою для позбавлення працівників освіти (викладачів), які в них працювали, права на пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у позивача загалом понад 35 років страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 1058.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що період роботи з 21.03.1985 по 28.08.2002 в Козинській автошколі ДОСААФ на посадах інструктора методиста, начальника з учбово виховної роботи, викладача, заступника начальника по учбовій частині та виховній роботі в Козинській автошколі ДОСААФ, яка не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, не може бути зарахований до спеціального трудового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги. Відтак, права на отримання одноразової грошової допомоги позивач немає.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.07.2020 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У серпні 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги при призначенні пенсії за віком, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом ГУ ПФУ в Рівненській області від 19.10.2020 № 8366-8072/С-02/8-1700/20 ОСОБА_1 повідомлено, що стаж роботи позивача на посадах, які дають право на виплату грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону, становить 19 років 28 днів, а саме: - з 28.08.1979 по 25.10.1980 на посаді вчителя Томашгородської ВШ; з 29.08.2002 по 07.09.2016 на посаді директора Гранівської основної загальноосвітньої школи; з 07.09.2016 по 31.07.2020 на посаді завідувача філії Гранівської ЗОШ І ступеня Козинського НВК «школа І-ІІІ ступенів Колегіум». Оскільки Козинська автошкола ДОСААФ не є структурним підрозділом відділу освіти, то період його роботи у вищезазначеному закладі з 21.03.1985 по 28.08.2002 не зараховується до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відтак, підстав для нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій немає у зв`язку з відсутністю 35 років страхового стажу на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років (а.с.29-30).

Позивач вважаючи таку відмову відповідача протиправною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Згідно п. 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Як зазначив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відмовляючи у виплаті грошової допомоги передбаченої п. 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1058-ІV, відповідач виходив з того, що у позивача відсутній спеціальний стаж, визначений пунктами «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки період роботи позивача з 21.03.1985 по 28.08.2002 на посадах інструктора методиста, начальника з учбово виховної роботи, викладача, заступника начальника по учбовій частині та виховній роботі в Козинській автошколі ДОСААФ, яка не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, не може бути зарахований до спеціального трудового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги.

Відтак в спірній ситуації слід встановити наявність або відсутність спеціального стажу у позивача визначений пунктами «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 48 Кодексу законів про працю України, ст.62 Закону №1788-ХІІ, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-ХІІ, Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Згідно з п. 1 та п. 2 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту довідки Козинської автошколи Товариства сприяння обороні України (ТСОУ) від 03.07.2020 №32 слідує, що ОСОБА_1 дійсно працював в означеній автошколі з 21.03.1985 по 03.10.1990 на посаді інструктора методиста та мав педагогічне навчання більше 240 годин на рік в групах для Збройних Сил України (загальновійськової підготовки та фізичної підготовки) (а.с.21).

Вказана довідка відповідає вимогам Порядку № 637.

Крім цього, період роботи позивача в Козинській автошколі ТСОУ на посадах інструктора методиста, начальника з учбово виховної роботи, викладача, заступника начальника по учбовій частині та виховній роботі підтверджується записами трудової книжки (а.с. 15-18).

Проте, орган Пенсійного фонду України заперечує, що посада інструктора методиста в Козинській автошколі ТСОУ, на якій працював позивач протягом спірних періодів, підпадає під дію п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ.

Щодо цих доводів то колегія суддів вважає за потрібне зазначити таке.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 №103/98-ВР (далі Закон № 103/98-ВР) професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 18 Закону № 103/98-ВР визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.

Згідно з ч. 4 ст. 19 Закону № 103/98-ВР, професійно-технічні навчальні заклади незалежно від форм власності та підпорядкування розпочинають діяльність, пов`язану з підготовкою кваліфікованих робітників та наданням інших освітніх послуг, після отримання ліцензії. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Перелік № 909).

Відповідно до примітки 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

До 1992 року діяв Перелік установ, організацій і посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений наказом Міністерства соціального забезпечення УРСР від 31.12.1959 № 135 та Положення про порядок зарахування стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 № 1397.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 1 Розділу І Переліку установ, організацій і посад робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що є додатком до Постанови Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 № 1397, вчителі та викладачі суворовських, нахімовських та інших воєнних спеціальних середніх шкіл та училищ, а також педагоги та викладачі навчальних закладів професійно - технічної освіти мають право на пенсію за вислугу років.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 №1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР», до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції та Законам України.

Постановою бюро Президіуму центрального комітету Всесоюзного добровільного товариства сприяння армії, авіації і флоту (ДОСААФ СССР) від 13.12.1976 затверджено Положення про школу ДОСААФ, згідно з яким школа ДОСААФ є навчальною організацією підготовки спеціалістів для Збройних Сил СССР та народного господарства, а також центром роботи по пропаганді технічних знань і розвитку воєнно - технічних видів спорту.

26.09.1991 на 7 позачерговому з`їзді ДТСААФ було прийняте рішення про його реорганізацію у Товариство сприяння обороні України. У прийнятому Статуті відзначалось, що ТСО України є правонаступником ДТСААФ республіки, всеукраїнською громадською організацією. Відповідно до Закону України «Про об`єднання громадян» ТСО України зареєстроване 10.10.1991 Міністерством юстиції як Всеукраїнська громадська оборонно-патріотична організація громадян.

Таким чином, ТСОУ є правонаступником ДТСААФ, а тому покликання відповідача на те, що записи трудової книжки завірені печаткою Товариства сприяння оборони України, як на підставу правомірності своїх дій, є необґрунтованими.

За змістом листа Міністерства освіти України від 05.06.1995 № 1/12-1414, розглянувши Положення про навчальну організацію (школу) ТСО України та інші документи з питання статусу зазначених навчальних закладів, Міністерство освіти України остаточно підтверджує, що навчальні організації (школи) ТСО є різновидом професійних навчально-виховних закладів (а.с. 19).

В листі від 22.06.1998 №1/12-1162 «Про належність автошкіл, спортивно - технічних клубів, автоучкомбінатів ТСО України до професійно - технічних навчальних закладів», Міністерством освіти України роз`яснено, що згідно зі ст. 17 Закону України «Про професійно - технічну освіту», професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно - технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я. Відповідно до ст.18 цього ж Закону до професійно - технічних навчальних закладів належать також навчально-курсові комбінати, навчальні центри та інші типи навчальних закладів (автошколи, спортивно-технічні клуби, автоучкомбінати), що надають професійно - технічну освіту. Таким чином, ті навчальні заклади ТСО України, що отримали в установленому порядку ліцензії і здійснюють підготовку фахівців за робітничими професіями, належить до професійно - технічних навчальних закладів і включені до Державного реєстру навчальних закладів.

Вказану позицію було викладено Пенсійним фондом України в листі від 28.03.2012 № 7211/02-20 до начальників ГУ ПФУ в АРК, областях, містах Києві та Севастополі (а.с.20).

Згідно із Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, до посад педагогічних працівників віднесено посади завідуючого, начальника професійно - технічних навчальних закладів, їх заступники з навчальної, виховної, навчально-виховної, методичної, виробничої, навчально-методичної, навчально-виробничої роботи викладачів всіх спеціальностей, методиста, інструктора з фізкультури, начальника з учбово виховної роботи, викладача.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання відповідача на положення статті 17 - 19 Закону № 103/98-ВР суперечать вимогам п. «е» ст. 55 Закону №1788-ХІІ, оскільки посади, на яких позивач працював в Козинській автошколі ТСОУ (ДТСААФ) у період з 21.03.1985 по 28.08.2002, належали до посад працівників освіти, які мають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до вказаної статті Закону №1788-ХІІ.

А тому наявні підстави для визнання протиправними дій пенсійного органу щодо не зарахування до спеціального стажу спірного періоду роботи позивача на посадах в Козинській автошколі ТСОУ (ДТСААФ), що дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону №1788-ХІІ.

Оскільки, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у позивача загалом понад 35 років страхового стажу, є підстави вважати про наявність права на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України №1058.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі № 460/8452/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель