Справа № 280/9569/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

13 жовтня 2021 року Справа № 280/9569/21 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Семененко М.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку,
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:
1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 27.10.2019 по 31.12.2018 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період служби з 27.10.2019 по 31.12.2018 з одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб;
2) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані 28 календарних днів додаткової відпустки та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані 28 календарних днів додаткової відпустки, виходячи з розміру грошового забезпечення позивача на день звільнення з військової служби;
3) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане мною речове майно, виходячи з його закупівельної вартості станом на день звільнення позивача з військової служби;
4) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо повного розрахунку з позивачем у день виключення позивача зі списків особового складу належних позивачу сум індексації грошового забезпечення за період з 27.10.2019 по 31.12.2018, грошової компенсації невикористаних днів додаткової відпустки за 2018-2019 роки, грошової компенсації вартості не отриманого речового майна та стягнути з відповідача середній заробіток за весь час прострочення до дня фактичної та повної виплати належних позивачу при звільненні з військової служби сум, виходячи з розміру середнього заробітку позивача за жовтень 2018 року.
Відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви, зокрема, з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.160, 161, 172 КАС України.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії, рішення, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.
Позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати, крім іншого, індексації грошового забезпечення за період служби з 27.10.2019 по 31.12.2018, тобто у зворотньому напрямку руху часу, що не дає можливості визначити дійсний період, протягом якого, на думку позивача, тривала протиправна бездіяльність відповідача, та не дозволяє визначити дійсний предмет спору.
Отже, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги в частині періоду, протягом якого на його думку тривала протиправна бездіяльність відповідача, та за який він просить зобов`язати відповідача здійснити виплату індексації грошового забезпечення, або навести обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги у редакції, яка викладена в позові.
Відповідно до ч.3 ст.161 КАС Українидо позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Частиною 1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою підприємцем, ставка судового збору становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік установлено з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 2 270,00 грн.
За змістом ч.3 ст.6 Закону Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
У позовній заяві, крім іншого, заявлено позовні вимоги про визнання бездіяльності відповідача щодо не виплати компенсації за неотримане речове майно, похідні від них вимоги зобов`язального характеру, та вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку, отже, сума судового збору за наведеними позовними вимогами становить 1 816,00 грн. (908 +908).
До позовної заяви не надано доказів сплати судового збору.
У позові позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п.п. 1, 12, 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Верховний Суд у постанові від 30.11.2020 у справі №480/3105/19 сформулював правовий висновок, згідно якого речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, а спрямоване насамперед на задоволення потреб військовослужбовців під час несення ними військової служби. Речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця.
У свою чергу, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.
У зв`язку з наведеним, слід відхилити посилання позивача на те, що він звільнений від сплати судового збору у вказаній частині позовних вимог на підставі п.1 ч.1.ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Згідно з п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Аналіз вищенаведеної норми, вказує на те, що від сплати судового збору звільняються військовослужбовці саме у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
З матеріалів позовної заяви слідує, що позивач звільнений з військової служби, а отже, не є військовослужбовцем.
Крім того, питання відшкодування, передбаченого статтею 117 Кодексу законів про працю України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, тому вказана справа не пов`язана з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Отже, на позивача не поширюються пільги зі сплати судового збору, передбачені п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Згідно з п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Правовий статус ветеранів війни, до яких належать учасники бойових дій, визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
У статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», закріплені пільги учасникам бойових дій та гарантії їх соціального захисту, а у частині другій статті 22 цього Закону встановлено, що ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Аналіз п.13 ч.1 ст.5 Закону «Про сплату судовий збір» у сукупності з положеннями ч.2 ст.22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дає підстави для висновку, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з реалізацією їхнього правового статусу.
Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.04.2021 по справі №240/8644/20.
Слід зазначити, що пред`явлений позов у вказаній частині позоних вимог спрямований на захист права позивача як колишнього військовослужбовця щодо отримання ним компенсації вартості за неотримане речове майно та щодо отримання ним в передбачений законом строк належних сум при звільненні та не стосується питань його соціального захисту як учасника бойових дій, про які йдеться у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Підсумовуючи вищенаведене, наявні підстави для висновку, що на позивача не поширюються пільги зі сплати судового збору, передбачені п.1, 12, 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим, позивачу необхідно надати до суду документ про сплату судового збору у розмірі 1 816,00 грн.
Згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
За правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.05.2021 у справі 380/5093/20, чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини. Умовою для виникнення такого обов`язку є подання військовослужбовцем відповідного рапорту під час проходження служби. Компенсація вартості за неотримане речове майно належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України. Враховуючи визначену у постанові судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 30.11.2020 у справі №480/3105/19, правову природу грошової компенсації за неотримане речове майно, спеціальним строком звернення до суду з цим позовом є місячний строк, установлений частиною 5 статті 122 КАС України.
З матеріалів позовної заяви слідує, що позивача звільнено з військової служби з 05.04.2019, виключено з 16.05.2019 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, проте до суду з цим позовом позивач звернувся засобами поштового зв`язку лише 24.09.2021, тобто більш як через місяць після того, як повинен був дізнатися про порушення свого права на отримання коштів в рахунок компенсації за невикористане речове майно.
Частиною 6 ст.161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Позивач заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду не подав, причини пропуску строку не навів.
Відповідно до ч.1-ч.2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Керуючись ст.ст.160, 161, 169, 171, 241, 243, 248 КАС України, суддя -
УХВАЛИВ:
Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку.
Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду:
1) позовної заяви відповідно до кількості учасників справи із уточненням позовних вимог в частині періоду, протягом якого на думку позивача тривала протиправна бездіяльність відповідача, та за який він просить зобов`язати відповідача здійснити виплату індексації грошового забезпечення, або навести обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги у редакції, яка викладена в позові;
2) доказів сплати судового збору в сумі 1 816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 00 коп);
3) заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог щодо виплати компенсації вартості за неотримане речове майно, із заначенням причин та наданням доказів поважності причин його пропуску.
Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, суд повертає позовну заяву у відповідності до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя М.О. Семененко