Справа № 558/434/21
Суддя: Олексюк А.О.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 558/434/21
номер провадження 2-а/558/12/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року смт.Демидівка

Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області

в складі:

судді одноособово Олексюк А.О.,

секретар судового засідання Хом`як О.О.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області та до інспектора Сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Дубенського районного відділу поліції майора поліції Пруса Івана Андрійовича, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області та до поліцейського сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області майора поліції Пруса Івана Андрійовича, в якому просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАВ № 379869 від 24.07.2021 року винесену поліцейським сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області майором поліції Прусом Іваном Андрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 24.07.2021 року, приблизно о 12-05 год., коли він керував автомобілем Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , то був зупинений співробітником патрульної поліції під час руху по вул.Луцькій в с.Набережна без передбачених законодавством України підстав. Інспектор, в грубій формі заявив вимогу пред`явити посвідчення водія, дана вимога була позивачем проігнорована, оскільки інспектором не було зазначено жодних підстав для зупинки транспортного засобу. Інспектор поліції Прус І.А. в порушення усіх процесуальних норм виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 379869 від 24.07.2021 року про притягнення позивача за порушення п.2.1 г ПДР України до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Позивач вважає, що дана постанова винесена з порушенням законодавства України. Зокрема, при складанні вище зазначеної постанови порушений порядок щодо оформлення постанови про адміністративне правопорушення, не пред`явлено належних доказів, які б свідчили про вчинення позивачем правопорушення, а отже відсутня підстава для зупинки транспортного засобу посадовою особою поліції. Не досліджувались та не надавались для ознайомлення докази, які б підтверджували факт скоєння позивачем правопорушення , внаслідок чого постанова підлягає скасуванню. Не було пред`явлено (не приймалось) жодних рішень, жодних процесуальних документів з цього приводу, не виносились рішення про притягнення позивача до відповідальності, які б мали передувати складанню та винесенню оскаржуваної постанови. Зокрема поліцейським не поінформовано позивача про конкретну причину зупинення траснпортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у ч.2 ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію України", що є грубим порушенням закону.

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустими доказами факту порушення ним Правил дрожнього руху, а відтак вимога інспектора до позивача про пред`явлення посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб є неправомірною, в свою чергу, позивач і не був зобов`язаний виконувати дану вимогу.

Позивач також вказав, що в постанові від 24.07.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, не міститься інформації про будь-які докази чи факти фіксації правопорушення.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, якщо така фіксація мала місце.

У зв`язку з відсутністю в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення від 24.07.2021 року серії БАВ № 379869 посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, відеофайл чи інший доказ, який буде надано в майбутньому не може вважатись належним та допустими доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Таким чином, позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАВ № 379869 від 24.07.2021 року, винесена поліцейським СПД № 1 відділення поліції № 1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області майором поліції Прусом І.А., не грунтується на доказах і положеннях чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Під час розгляду справи в суді позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на задоволенні позову. Суду також пояснив, що під час зупинки його транспортного засобу поліцейським, останній пояснив, що причиною зупинки є право поліцейського зупиняти транспортні засоби як превентивний захід, передбачений ст. 31 Закону України " Про Національну поліцію". Ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, які превентивні заходи може застосовувати поліція. Зокрема, п.4 даної статті передбачає, що поліція може застосовувати такий превентивний захід, як зупинення транспортного засобу. Стаття 35 ЗУ "Про Національну поліцію" передбачає 10 умов, за яких поліцейський може зупиняти транспортний засіб. Жодної із десяти підстав поліцейський йому не назвав. Працівник поліції Прус І.А. , який здійснив зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , постійно посилався на ст. 31 ЗУ "Про Національну поліцію", роз`яснюючи позивачу те, що проводяться превентивні заходи, однак які конкретно заходи проводяться і на підставі якого нормативного акту не зазначив. З приводу цього він телефонував на лінію 102 та спілкувався з оператором по телефону. Коли позивач запитав: чи можна йому їхати, то відповідач Прус І.А. відповів, що ні і сказав, що буде застосовувати силу і доставляти позивача у відділення поліції для встановлення особи. При цьому працівником поліції Прусом І.А. було повідомлено, що відносно ОСОБА_1 буде складено постанову за те, що він не має при собі посвідчення водія. Натомість позивач повідомив працівнику поліції Прусу І.А. , що має при собі посвідчення водія та всі реєстраційні документи та показав їх поліцейському, тримаючи в своїх руках. При цьому повідомив інспектора, що якщо він назве йому причину його зупинки, то він надасть йому посвідчення для ознайомлення. Однак працівником поліції це взято до уваги не було і винесно відносно ОСОБА_1 постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Представник відповідача Головного Управління Національної поліції в Рівненській області та поліцейський сектору поліцейської діяльності № 1 ВП № 1 Дубенського РВП майор поліції Прус І.А. на розгляд справи не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Головне Управління НП в Рівненській області клопотання про розгляд справи за їх відсутності чи відкладення розгляду справи не подали, хоча неодноразово були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в суді. /а.с.18, 28, 34, 35/. Відзиву на позов не подали. Відповідач - інспектор СПД № 1 ВП № 1 Дубенського РВП майор поліції Прус І.В. звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі та долучення, як доказу по справі, диску з відеозаписом./а.с.21/.

Заслухавши пояснення позивача, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази по справі за внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАВ № 379869 , винесеної 24 липня 2021 року о 12 год. 19 хв. поліцейським СПД № 1 відділення поліції № 1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області майором поліції Прусом Іваном Андрійовичем зазначено, що 24 липня 2021 року о 12 год. 04 в с. Набережне, вул. Луцька,7 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Opel Astra", реєстраційний номер НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на право керування, чим порушив п.2.1. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. /а.с.8/.

Ч. 1 ст. 5 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категоріїх (п.2.1.а). На вимогу поліцейського водій повинен зупинитись з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1., зокрема і посвідчення водія відповідної категорії.

Законом України "Про Національну поліцію", зокрема ст. 35 передбачено підстави у зв`язку з якими поліцейський може зупинити транспортні засоби. Зокрема: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

При цьому згідно ч.3 ст. 35 вище вказаного Закону, передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Під час розгляду справи в суді, було досліджено відеодиск із записом місця події 24 липня 2021 року, який надано відповідачем Прусом І.А . З проглянутого відеозапису на диску вбачається, що 24 липня 2021 року в с.Набережне Дубенського району працівником поліції Прусом І.А. було зупинено транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 . Під час зупинки даного транспортного засобу, працівник поліції причиною зупинки вказував п.4 ст. 31 ЗУ "Про Національну поліцію", зокрема те, що до ОСОБА_1 застосовано такий превентивний захід, як зупинку. З проглянутого відео вбачається, що позивачу було поставлено вимогу надати посвідчення водія, на що останній відмовився, показавши, що має при собі посвідчення водія. Просив вказати йому причину зупинки, або назвати порушення ним Правил дорожнього руху і він надасть йому посвідчення водія. Інспектором було складено постанову, при цьому позивачу було роз`яснено права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Роз`яснено, що відбувся розгляд справи та накладено стягнення в розмірі 425 грн. З відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 мав при собі посвідчення водія, яке тримаючи в своїх руках показував інспекторові поліції та пояснював, що якщо поліцейський назве йому причину зупинки його транспортного засобу, передбачену ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" чи назве, яке порушення Правил дорожнього руху він вчинив, то він надасть йому своє посвідчення водія. Інспектор Прус І.А. не назвав причину зупинки , передбачену ст. 35 Закону " Про Національну поліцію", а лише покликався на п.4 ст. 31 вказаного Закону, що зупинка застосована, як превентивний захід. Однак причину застосування до водія ОСОБА_3 превентивного заходу та на підставі якого нормативно - правового акту застосовується такий захід не вказав.

Таким чином, як з пояснень позивача так і з проглянуто відео на диску, вбачається, що працівник поліції Прус І.А. під час зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 постійно зсилався на превентивні заходи, одним з яких є зупинка транспортного засобу.

Пунктом 4 частини 1 статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" дійсно передбачено, що поліція може застосовувати такий превентивний захід, як зупинення транспортного засобу.

При цьому частиною другою цієї ж статті передбчаено, що під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

З пояснень позивача, з переглянутого відеодиску, вбачається, що інспектором поліції Прусом І.А. під час зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_3 вимоги ст. ст.31, 35 Закону України " Про Національну поліцію" виконані не були, останньому не роз`яснено причини застосування до нього превентивних заходів, а також не доведено до відома позивача нормативно-правовий акт, на підставі якого застосовується такий захід.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідачем Головним Управлінням Національної поліцї в Рівненській області доказів щодо вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП до суду не надано. Відзиву на позов не подано.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не грунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.ст. 73,76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, зміст самої постанови серії БАВ № 379869, суд дійшов до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАВ № 379869 від 24.07.2021 року відносно ОСОБА_1 є незаконною і підлягає скасуванню.

У своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилався на положення ст.ст. 245, 268, 276, 276, 280, 283 КУпАП, які обґрунтовано підлягають застосуванню при вирішенні спору між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду сплачено судовий збір, про що підверджує квитанція про сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У позовній заяві позивач вказує на те, що ним також понесено витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн., детальний розрахунок яких буде надано суду у встановлені процесуальні строки. Під час розгляду справи позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували понесені ним витрати на правничу допомогу, а тому підстави для стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, що відноситься до судових витрат, відсутні.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області та до інспектора Сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Дубенського районного відділу поліції майора поліції Пруса Івана Андрійовича, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАВ № 379869 від 24.07.2021 року винесену поліцейським сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області старшим майором поліції Прусом Іваном Андрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 425 гривень - скасувати, а провадження по справі закрити.

Стягнути з Головного Управління Національної поліції в Рівненській області (місцезнаходження: 33000, м.Рівне, вул.М.Хвильового, 2, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Демидівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 жовтня 2021 року.

Суддя: А.О.Олексюк