Справа № 824/407/17-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/407/17-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич Ігор Володимирович

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

05 жовтня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Григорук В.С.,

представника позивача - Шеченко М.М.

представника третьої особи - Стороженко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпербуд", Міністерства юстиції України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Державного реєстратора комунального підприємства "Бюро реєстрації нерухомості та бізнесу" ОСОБА_1., державного реєстратора прав на нерухоме майно комунального підприємства "Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації" ОСОБА_3., приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_5., державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради ОСОБА_2., до Міністерства юстиції України, комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України треті особи : обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний комплекс "Проспект", Товариство з обмеженою відповідальністю "Гіпербуд" про визнання незаконним та скасування наказу та висновку комісії,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі, державний реєстратор комунального підприємства "Бюро реєстрації нерухомості та бізнесу" ОСОБА_1., державний реєстратор прав на нерухоме майно комунального підприємства "Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації" ОСОБА_3., приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_5., державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради ОСОБА_2., державний реєстратор прав на нерухоме майно комунального підприємства "Чернівецьке міське бюро технічної інвентаризації" ОСОБА_6. звернулись до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовами до Міністерства юстиції України, комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України треті особи : обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний комплекс "Проспект", товариство з обмеженою відповідальністю "Гіпербуд", які ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.10.2017 об`єднані в одне провадження, просили:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1871/5 від 13 червня 2017 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1872/5 від 13 червня 2017 року;

- визнати протиправним та скасувати висновок комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України від 13 червня 2017 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №1871/5 від 13 червня 2017 року.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №1872/5 від 13 червня 2017 року.

Визнано протиправним та скасовано висновок комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України від 13 червня 2017 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем, Міністерством юстиції України, подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що поданий разом із заявою технічний паспорт не відповідає Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджений наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за №582/5771. Крім того, технічний паспорт не містить номера інвентаризаційної справи, що не відповідає додатку 1 до Інструкції.

Отже, при проведення державної реєстрації права власності на об`єкт будівництва за ОК ЖБК «Проспект» державним реєстратором ОСОБА_1. не було належним чином встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Також, в Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація будь-яких речових прав ОК ЖБК «Проспект» на земельну ділянку з кадастровим номером :11:001:0022, яка розташована за адресою: м. Чернівці, проспект Незалежності, 131, у тому числі відсутня державна реєстрація права оренди вказаної земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 24.10.2017 за №10303, який був наданий для проведення державної реєстрації права власності вищевказаного об`єкта будівництва.

Враховуючи порушення державними реєстраторами ОСОБА_1 , нотаріусом ОСОБА_5. вимог Порядку №1127 та статті 25 Закону, записи Державного реєстру прав про державну реєстрацію прав від 09.06.2017 №35611492 - як наслідок прийнятого державним реєстратором ОСОБА_1. з порушенням законодавства у сфері державної реєстрації прав оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.02.2017 №34037256 підлягають скасуванню та вилученню.

Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем, товариством з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд», подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що задоволення позову в даній справі призведе до визнання за фізичними та юридичними особами права власності на приміщення в об`єкті, який не зданий в експлуатацію.

Представник ТОВ "Гіпербуд" підтвримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційної інстанції задовольнити їх з підстав, викладених в ній.

Представник позивачів в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційних скарг та просив суд апеляційної інстанції залишити їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи у відповідності до вимог ст. 313 КАС України.

В судовому засіданні 05 жовтня 2021 року розглянуто клопотання відповідача про відкладення апеляційного розгляду справи. Заслухавши думку учасників судового процесу, протокольною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання.

У зв"язку з відставкою судді Іваненко Т.В., склад судової колегії у даній справі змінився. Відбулась заміна члена судової колегії - судді Іваненко Т.В. на судду Білу Л.М.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВ "Гіпербуд" звернулось до Міністерства юстиції України зі скаргами на рішення державних реєстраторів, зокрема: КП "Бюро реєстрації нерухомості та бізнесу" ОСОБА_1. , КП "Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації" ОСОБА_3., приватного нотаріуса ОСОБА_5., відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради ОСОБА_2., КП "Чернівецьке міське бюро технічної інвентаризації" ОСОБА_6., які при проведенні реєстраційних дій по спірному об`єкту будівництва за адресою: проспект Незалежності, 131 м. Чернівці порушили вимоги статей 10, 16, 18, 24, 25, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також пунктів 9, 10, 12, 17, 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127.

За період з 21.02.2017 по 12.06.2017 р. до Міністерства юстиції України надійшли скарги ТОВ "Гіпербуд" та доповнення до них від 06.06.2017 р. та від 13.06.2017 р. з вимогами про скасування прийнятих державними реєстраторами рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вчинення інших дій щодо об`єкта нерухомого майна - будівлі загальною площею 2725,3 кв.м, що розташована за адресою: м. Чернівці, просп. Незалежності, 131 (будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями та паркінгом (І черга - будівництво торгового центру, торговий центр, кількість поверхів - 4) (далі - об`єкт будівництва).

Згідно з п. 7 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1128, розгляд скарг ТОВ "Гіпербуд" об`єднано в одне провадження.

06.06.2017 р. складено повідомлення щодо засідання Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за скаргами ТОВ "Гіпербуд" на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

13.06.2017 р. Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги ТОВ "Гіпербуд" складено висновок.

За змістом цього висновку комісія вирішила задовольнити скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпербуд" у повному обсязі та скасувати прийняті державними реєстраторами рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та тимчасово заблокувати їм доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці.

13.06.2017 р. Міністерством юстиції України з урахуванням вимог ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та п. 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1128, видано наказ № 1871/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень".

Цим наказом визначено :

1. Задовольнити скарги ТОВ "Гіпербуд" у повному обсязі.

2. Скасувати прийняті державним реєстратором прав на нерухоме майно комунального підприємства "Бюро реєстрації нерухомості та бізнесу" Чернівецької області ОСОБА_1. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

3. Скасувати прийняті державним реєстратором прав на нерухоме майно комунального підприємства "Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації" Чернівецької області ОСОБА_3 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

4. Скасувати прийняті приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_5. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

5. Скасувати прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради Чернівецької області ОСОБА_2. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

6. Тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора прав на нерухоме майно комунального підприємства "Бюро реєстрації нерухомості та бізнесу" Чернівецької області ОСОБА_1., державного реєстратора прав на нерухоме майно комунального підприємства "Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації" Чернівецької області ОСОБА_3., державного реєстратора прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради Чернівецької області ОСОБА_2. та приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_5. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці.

Крім того, 13.06.2017 р. Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги ТОВ "Гіпербуд" складено висновок.

Враховуючи вказаний висновок комісія вирішила задовольнити скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпербуд" у повному обсязі, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором речових прав на нерухоме майно комунального підприємства "Чернівецьке міське комунальне бюро технічної інвентаризації" ОСОБА_6., а також прийняла рішення тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень Комунального підприємства "Чернівецьке міське комунальне бюро технічної інвентаризації" ОСОБА_6. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці.

13.06.2017 р. Міністерством юстиції України, відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та п. 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1128, видано наказ № 1872/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень".

Цим наказом визначено:

1. Задовольнити скарги ТОВ "Гіпербуд" у повному обсязі.

2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Чернівецьке міське комунальне бюро технічної інвентаризації" ОСОБА_6.

3. Тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень Комунального підприємства "Чернівецьке міське комунальне бюро технічної інвентаризації" ОСОБА_6. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці.

Позивачі, не погоджуючись з висновками Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, а також із прийнятими на їх підставі наказами, звернулися з адміністративними позовами до суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що за результатами розгляду справи позивачами було вчинено реєстраційні дії в межах наданих повноважень та у відповідності до приписів чинного законодавства на підставі усього пакету документів, який вимагається чинним законодавством для державної реєстрації права власності. Відповідач, приймаючи спірне рішення діяв з порушенням вимог пунктів 9-11 Порядку, а саме з порушенням права позивачів.

З врахування встановлених обставин під час розгляду справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що прийняті Міністерством юстиції України накази від 13.06.2017 №1871/5, №1872/5 та висновок комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України від 13.06.2017 є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (в редакції Закону, чинного на момент виникнення спірних правовідносин) регулюються відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, яким визначено процедуру розгляду відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закони) скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту (далі - суб`єкт оскарження), що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами (далі - суб`єкт розгляду скарги).

Згідно з п. 2, 3, 4 Порядку № 1128, розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом. Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.

Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Скарга у сфері державної реєстрації реєструється у день її надходження до Мін`юсту чи відповідного територіального органу відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах за умови підписання її скаржником, зокрема з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Пунктом 9 Порядку № 1128 встановлено, що під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Пунктами 10 та 11 Порядку № 1128 встановлено, що суб`єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє скаржнику (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкту оскарження та іншим заінтересованим особам, зазначеним у скарзі або встановленим відповідно до відомостей реєстрів, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: рекомендованою телеграмою; телефонограмою; факсимільним повідомленням; засобами електронної пошти. Копії скарги та доданих до неї документів надаються суб`єкту оскарження та заінтересованим особам, зазначеним у скарзі або встановленим відповідно до відомостей реєстрів, не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.

Згідно з пунктом 12 цього Порядку, за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом (п. 14 Порядку № 1128).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 13.06.2017 Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України постановила висновок за результатами розгляду скарг ТОВ "Гіпербуд" від 01.03.2017, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.03.2017 за № 6515-0-33-17, 07.03.2017 за № 6705-0-33-17 та 16.03.2017 за № 5944-0-32-17 та доповнення до них від 25.04.2017 р. № 81/17.

На підставі вказаного висновку був виданий наказ Міністерства юстиції України №1871/5 від 13.06.2017 р. та наказ Міністерства юстиції України №1872/5 від 13.06.2017 р., за підписом заступника Міністра з питань європейської інтеграції С. Петухова.

Вказаним наказом №1871/5 від 13.06.2017 р. та №1872/5 від 13.06.2017 р. скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державних реєстраторів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_5., державного реєстратора ОСОБА_6.

Разом з тим, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження належного повідомлення позивачів про розгляд скарги ТОВ «Гіпербуд» згідно вимог Порядку № 1128, а відповідачем, Міністерством юстиції України, таких доказів щодо своєчасного надсилання та отримання позивачами документів щодо розгляду скарги та доказів, які б свідчили про належне ознайомлення позивачів із скаргою, до суду не надано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оголошення з сайту Міністерства юстиції України, не є доказом, який підтверджує факт ознайомлення позивача з датою засідання, оскільки з оголошення не вбачається, якою датою та в якій годині воно було розміщено на сайті, доказів належного повідомлення позивача (телефонограмою чи засобами поштового чи електронного зв`язку) відповідачем не надано та судом не встановлено. Також, вручення позивачу копії скарги та доданих до неї документів, відповідно, відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №822/1874/17.

З врахування вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що неповідомлення відповідач про розгляд скарги щодо дій позивачів призвело до позбавлення позивачів, дії яких оскаржуються, можливості взяти участь у розгляді скарги, що свідчить про порушення процедури розгляду скарги, визначеної Порядком №1128 та ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення.

Судом враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного суду від 06.07.2018 року у справі №826/3442/17, в якій зазначено, що використання прислівника "обов`язково" свідчить про істотність вимоги про запрошення скаржника та суб`єкта оскарження (тобто особи, чиї дії оскаржуються) для розгляду скарги по суті. Таке запрошення має на меті не лише проінформувати зацікавлених осіб про розгляд скарги, але й забезпечити їм реальну можливість взяти участь у засіданні, з тим, щоб їхні пояснення були прийняті та враховані. З огляду на це, неповідомлення скаржника та / або його представника (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі, не може вважатися формальним порушенням. Неприбуття осіб, яких було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду. Отже, неприбуття лише належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду справи. Відтак, якщо на засідання не прибула особа, яку належним чином не повідомили, то це перешкоджає розгляду скарги.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем, Міністерством юстиції України, не подано належних доказів на підтвердження факту своєчасного повідомлення позивачів про час та місце розгляду скарги, а також, що їм своєчасно направлялася копія скарги та додані до неї документи, чим позбавлено останніх права надати відповідні пояснення з приводу скарги, які також мали б враховуватися під час розгляду зазначеної скарги.

Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що перша скарга ТОВ "Гіпербуд" надійшла до Міністерства юстиції України 06.03.2017 та була зареєстрована за №6515-0-33-17, при цьому, в свою чергу висновок Комісії та оскаржувані накази №1871/5 та №1872/5 були прийняті лише 13.06.2017, тобто зі спливом більше трьох місяців від дня надходження скарги, що свідчить про недотримання відповідачем п.4 Порядку № 1128, згідно якого розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян" та положень ст. 20 Закону України "Про звернення громадян".

Щодо правомірності дій позивачів при прийнятті рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону № 1952-IV, державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом;

Державний реєстратор має свою печатку, крім нотаріуса, який має печатку, визначену Законом України "Про нотаріат".

Статтею 16 Закону № 1952-IV встановлено, що формування заяв у сфері державної реєстрації прав та/або їх реєстрація проводиться у базі даних заяв. При прийнятті заяв у паперовій формі обов`язково виготовляються електронні копії документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій. Електронні копії документів виготовляються шляхом сканування з подальшим їх розміщенням у Державному реєстрі прав.

У базі даних заяв також реєструються рішення судів, заяви власників об`єктів нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій, рішення судів про скасування відповідних рішень судів, заяви власників об`єктів нерухомого майна про відкликання власних заяв про заборону вчинення реєстраційних дій.

Перелік відомостей, що вносяться до бази даних заяв під час формування та реєстрації заяв, визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку ведення Державного реєстру прав.

Згідно зі ст. 17 Закону №1952-IV, реєстраційна справа формується у паперовій та електронній формі після відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав та внесення до нього відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав та зберігається протягом всього часу існування об`єкта. Реєстраційній справі присвоюється реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна.

Реєстраційна справа включає документи у паперовій та електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії та які підлягають поверненню заявнику, зберігаються у реєстраційній справі у формі електронних копій документів, виготовлених шляхом сканування під час проведення реєстраційних дій.

Статтею 18 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться в наступному порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

У випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, речові права на який підлягають державній реєстрації.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Заява про державну реєстрацію прав подається окремо щодо кожного об`єкта нерухомого майна.

У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду з одночасним набуттям речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, подається одна заява про державну реєстрацію прав на такі об`єкти.

При цьому одна заява подається лише у разі, якщо речові права на житловий будинок, будівлю, споруду та земельну ділянку, на якій вони розташовані, реєструються за однією особою.

Заява про державну реєстрацію прав може бути відкликана до прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в такій реєстрації.

Під час подання заяви про державну реєстрацію прав заявник зобов`язаний повідомити державного реєстратора про наявність встановлених законом обтяжень речових прав на нерухоме майно.

У разі якщо під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав на нерухоме майно державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованих у Державному реєстрі прав інших заяв про державну реєстрацію прав на це саме майно, заяви розглядаються в порядку черговості їх надходження.

Наступна заява розглядається тільки після прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації щодо заяви, зареєстрованої в Державному реєстрі прав раніше.

Черговість розгляду заяв щодо одного об`єкта нерухомого майна застосовується як під час розгляду заяв про державну реєстрацію права власності та інших речових прав, так і під час розгляду заяв про державну реєстрацію обтяжень таких прав.

Датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

Взяття на облік безхазяйного нерухомого майна проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вимоги до оформлення заяв, а також вимоги до оформлення рішень державних реєстраторів, що приймаються за результатом їх розгляду, їх форми затверджуються Міністерством юстиції України.

Згідно ст. 19 Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав (крім іпотеки) проводиться у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

Державна реєстрація обтяжень, іпотек речових прав проводиться у строк, що не перевищує двох робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії нотаріусом проводиться невідкладно після завершення нотаріальної дії, але не пізніше строків, встановлених абзацами першим і другим цієї частини.

Зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав, внесення запису про скасування рішення державного реєстратора здійснюються у строк, що не перевищує 2 години з часу реєстрації відповідної заяви/рішення суду в Державному реєстрі прав.

Відповідно до ст. 20 Закону № 1952-IV, заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Заява на проведення реєстраційних дій в електронній формі подається за умови ідентифікації заявника (фізичної або юридичної особи) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи.

Про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву.

Порядок подання заяв у сфері державної реєстрації прав та повідомлення власника об`єкта нерухомого майна про подані заяви визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Заява про державну реєстрацію прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва одночасно з завершенням такої дії обов`язково формується та реєструється нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Заява про проведення реєстраційних дій не приймається за відсутності документа, що підтверджує оплату послуг, та у разі внесення відповідної плати не в повному обсязі.

У разі подання заяви про проведення реєстраційних дій у паперовій формі така заява формується, реєструється у базі даних заяв із зазначенням дати і часу реєстрації та скріплюється власним підписом заявника.

Статтею 22 Закону № 1952-IV встановлено, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Відповідальність за відповідність електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, оригіналам таких документів у паперовій формі у разі подання заяви в електронній формі несе особа, яка виготовила електронні копії документів.

Відповідно до ст. 25 Закону № 1952-IV проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.

Про зупинення реєстраційних дій на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна.

У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій державний реєстратор, який здійснює розгляд таких заяв, невідкладно повідомляє про зупинення реєстраційних дій відповідних заявників.

Рішення суду або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав.

Державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі рішення суду про скасування рішення суду, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав.

Державний реєстратор також приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником об`єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує десяти робочих днів, не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

Про відновлення реєстраційних дій (крім відновлення реєстраційних дій на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій) державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна.

У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій після прийняття рішення про відновлення реєстраційних дій загальний строк розгляду відповідних заяв продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Відповідно до ст. 27 Закону № 1952-IV, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Статтею 34 Закону № 1952-IV плату (адміністративний збір) за проведення реєстраційних дій та за надання інформації з Державного реєстру прав. За державну реєстрацію права власності справляється адміністративний збір у розмірі 0,1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За державну реєстрацію права власності, проведену у строки менші, ніж передбачені статтею 19 цього Закону, справляється адміністративний збір у такому розмірі: 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб - у строк два робочі дні; 2 прожиткових мінімуму для працездатних осіб - у строк один робочий день; 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб - у строк 2 години.

Пунктом 9 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127 (далі - Порядок № 1127), встановлено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Пунктом 12 Порядку № 1127 визначено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

Згідно п. 41 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 р.); 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків надання відомостей про кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинки); 4) письмова заява співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що перебуває у спільній частковій власності); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Судом встановлено, що для здійснення державної реєстрації позивачам надано: сертифікат, який засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна, документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси та квитанцію про сплату адміністративного збору. Суд зауважує, що оскільки державна реєстрація проводилася не щодо майна, що набувається у спільну часткову власність та не щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності, то документи передбачені п. 4-5 п. 41 Порядку № 1127 не подавались.

При цьому, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта, що державна реєстрація позивачами здійсненна без наявності документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, оскільки п. 41 Порядку № 1127 визначено, що такий документ є необхідним для державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані об`єкти нерухомого майна. Вказана норма не містить визначення, яким конкретно документом повинно підтверджуватись присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Так, зі змісту довідки виданої Чернівецьким міським комунальним бюро технічної інвентаризації Чернівецької міської ради від 31.10.2016 р. №1959, підтверджено, що на земельній ділянці площею 1,3 га, кадастровий номер :11:001:0022 за адресою: проспект Незалежності №131 в м. Чернівці , знаходиться завершений будівництвом торговий центр відсоток готовності, якого складає 100%.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ані Порядком № 1127 не визначено конкретного документа, який підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, державний реєстратор не може на власний розсуд вирішувати який документ підтверджує такий факт, а який ні.

Отже, документом, який підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, може бути як рішення органу місцевого самоврядування, так і інший документ, незалежно від форми, виданий відповідним органом, який дає змогу встановити факт присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, зокрема довідки, листи, виписки тощо.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України у постанові від 18.02.2016 р. по справі № К/800/24520/15 (справа №826/5/15).

Частиною 1 ст. 34 Закону № 1952-ІV визначено, що за державну реєстрацію права власності справляється адміністративний збір у розмірі 0,1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За державну реєстрацію права власності, проведену у строки менші, ніж передбачені ст. 19 цього Закону, справляється адміністративний збір у такому розмірі: 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб - у строк до 2 години.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачами до матеріалів справи долучено оригінали документів, які підтверджують сплату адміністративного збору за державну реєстрацію права власності, що в своїй сукупності свідчить про вчинення позивачами реєстраційних дії в межах наданих повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства на підставі документів, визначених законодавством для державної реєстрації права власності.

Частиною 1 та п. 1 ч. 2 ст. 37 № 1952-ІV встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06.02.2017, залишеним без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 та Вищого господарського суду України від 23.08.2017, у справі № 926/4124/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Київ капітал інвест" до Чернівецької міської ради, обслуговуючого кооперативу житлово-будівельний кооператив "Проспект", визнано недійсним та скасовано рішення №317 Чернівецької міської ради 10 сесії VII скликання від 28.07.2016 "Про припинення договору оренди землі №7800 від 04.05.2012, укладеного між Чернівецькою міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Гіпербуд", у зв`язку із порушенням ст. 25 Закону України "Про оренду землі", пунктів 1.1, 5.2, 7.4.11 Договору та надання в оренду земельної ділянки. Визнано недійсним договір оренди землі № 10303 від 24.10.2016, укладений між Чернівецькою міською радою та обслуговуючим кооперативом житлово-будівельний кооператив "Проспект".

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що під час розгляду скарг ТОВ "Гіпербуд" був наявний спір щодо нерухомого майна (землі), реєстрація якого в свою чергу здійснювалася позивачами. При цьому, колегія суддів зауважує, що у Міністерства юстиції України були відсутні законодавчі підстави для розгляду скарг ТОВ "Гіпербуд".

Також, матеріалами справи спростовуються доводи, стосовно того, що всіма державними реєстраторами вчинялись дії за наявності зареєстрованого в Державному реєстрі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №34311489 від 17.03.2017 щодо державної реєстрації обтяження, арешту нерухомого майна на будівлю, яка розташовано за адресою: м. Чернівці, проспект Незалежності, №131 прийнятого на підставі рішення Львівського апеляційного господарського суду від 15.03.2017 р. у справі №926/4124/16.

Так, період дії обтяження накладеного на підставі рішення Львівського апеляційного господарського суду від 15.03.2017 у справі №926/4124/16, яке було зареєстроване в Державному реєстрі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №34311489 від 17.03.2017 щодо державної реєстрації обтяження, арешту нерухомого майна на будівлю, яка розташована за адресою: м. Чернівці, проспект Незалежності, №131, оскільки таке обтяження припинено 11.04.2017 рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №34729532 прийнятого державним реєстратором Карвацькою Г.Ф. на підставі постанови Львівського апеляційного господарського суду від 04.04.2017, тобто період дії заборони з 17.03.2017 по 11.04.2017.

Отже, правомірним є висновок суду першої інстанції, що жодне з рішень позивачів не було прийнято в період дії заборони накладеної рішенням Львівського апеляційного господарського суду від 15.03.2017. у справі №926/4124/16.

Крім того, колегія суддів не погоджується з доводами апелянтів про те, що скасування Міністерством юстиції України рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не впливає на права та інтереси державного реєстратора, який їх прийняв та переконана, що державний реєстратор належить до кола осіб, які можуть вимагати визнання протиправним та скасування наказів Міністерства юстиції України.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 03 червня 2020 року у справі №826/9257/18.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що прийняті Міністерством юстиції України накази від 13.06.2017 р. №1871/5, №1872/5 та висновок комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України від 13.06.2017 є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів звертає увагу, що в частині судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейським Судом з прав людини вироблено позицію, за якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (рішення у справі "Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки" від 31.07.2008 року, рішення у справі "Брайєн проти Об`єднаного Королівства" від 22.11.1995 року, рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд проти Кіпру" від 21.07.2011 року, рішення у справі "Путтер проти Болгарії" від 02.12.2010 року).

Пунктом 74 рішення Європейського Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

У пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі "Рисовський проти України" суд зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Також, при розгляді даної справи судом апеляційної інстанції враховано висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 09.07.2020 у справі №824/407/17-а, якою касаційні скарги приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_4 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.11.2017 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018 задоволено частково, постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Чернівецького окружного адміністративного суду.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпербуд", Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 жовтня 2021 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.