Справа № 640/24078/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.04.2021 року адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Державної податкової служби в особі Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині,

ВСТАНОВИВ

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» (надалі за текстом - «ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля») звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2019 року про збільшення суми грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 3 894 435 грн., у тому числі 2 596 290 грн. за основним платежем та 1 298 145 грн. за штрафними санкціями.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій з ТОВ «Леспромснаб» суперечать дійсним обставинам та спростовуються первинними документами.

Позивач також посилався на те, що контролюючим органом були невірно розраховані штрафні санкції.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.04.2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову.

Скаржник наполягає на тому, що придбаний позивачем товар не вироблявся на території України та імпортувався, а відтак подальше документування його руху є лише імітацією реальної господарської операції.

Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звертає увагу на те, що дослідженням Єдиного реєстру податкових накладних та форми 1-ДФ не встановлено взаємовідносин ТОВ «Леспромснаб» із суб`єктами господарювання, які зазначені у товарно-транспортних накладних в якості перевізників.

Апелянт наполягає на тому, що інформація з інформаційно-аналітичних баз податкових органів свідчить про неможливість здійснення господарських операцій між ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та ТОВ «Леспромснаб».

Насамкінець, скаржник зазначає, що податковим повідомленням-рішенням № від 16 січня 2018 р. позивачеві було визначено грошове зобов`язання із сплати податку на додану вартість, а отже оспорюваним податковим повідомленням-рішенням цілком обгрунтовано застосовано штрафні санкції у розмірі 50 % від суми донарахованих податкових зобов`язань.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, наполягаючи на законність та обгрунтованість судового рішення, вказує на наявність у нього усіх первинних документів, необхідних для формування податкового кредиту.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 30.03.2018 р. по 22.07.2019 р. посадовцями Офісу великих платників податків ДФС проведено документальну планову виїзну перевірку ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» податкового законодавства за період з 01.07.2014 р. по 31.12.2017 р., валютного законодавства за період з 01.07.2014 р. по 31.12.2017 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2014 р. по 31.12.2017 р.

Результати перевірки оформлено актом № 96/28-10-46-17/00178353 від 05.08.2019 р.

Згідно цьому акту позивачем, серед іншого, порушено вимоги ст.ст. 192, 198, 200 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України»), в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету, на 2 596 290 грн., тому числі: за липень 2016 р. на 827 557 грн.; за серпень 2016 р. на 677 847 грн.; за грудень 2016 р. на 791 453 грн.; за липень 2017 р. на 299 433 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Відповідно до договорів № 1815-ПУ від 02.03.2015 р. та № 21345-ПУ від 06.04.2016 р. ТОВ «Леспромснаб» зобов`язалось передати у власність ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» продукцію, а останнє - прийняти тат оплатити її.

На підставі цих договорів були складені первинні документа на постачання лісоматеріалів (дошки в асортименті, брус, шпали, ліс будівельний) на загальну суму 15 415 740 грн. 12 коп., у тому числі 2 596 290 грн. 02 коп. ПДВ., який позивач включив до складу податкового кредиту.

Разом з тим, за даними Інформаційних баз ДПС ТОВ «Леспромснаб» не має достатньої кількості працівників та основних фондів для виробництва продукції.

Також, аналіз Єдиного реєстру податкових накладних свідчить, що контрагент позивача не мав взаємовідносин із суб`єктами господарювання, які зазначені у товарно-транспортних накладних в якості перевізників товару.

Крім того, за результатами проведеного аналізу Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що реалізовані лісоматеріали ТОВ «Леспромснаб» придбавало у ТОВ «Олімпіакос», ТОВ «Райнер Груп», ТОВ «Альтер Бізнес Груп», ТОВ «Велспецагромонтаж», ТОВ «Антрацитмега», а останні формували податковий кредит за рахунок придбання продуктів харчування, кам`яного вугілля, бензину, засобів гігієни. Тобто, походження товару встановити неможливо.

Із наведеного відповідач дійшов висновку про недостовірність наданих ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» первинних документів та про відсутність реально вчиненої господарської операції.

За результатами перевірки Офісом великих платників податків ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення № від 06.09.2019 року, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 139 955 904 грн.

Згідно наданому відповідачем на пропозицію суду апеляційної інстанції розрахунку зазначена сума включає в себе 3 894 435 грн., у тому числі 2 596 290 грн. за основним платежем та 1 298 145 грн. за штрафними санкціями, яка підлягає сплаті до бюджету внаслідок віднесення до податкового кредиту сум податку по операціям з ТОВ «Леспромснаб».

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових норм податковий кредит для визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладених угод позивачем було надано копії: договорів; видаткових накладних; товарно-транспортних накладних та специфікацій до них; актів приймання продукції; прибуткових ордерів; довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей; податкових накладних; платіжних доручень; а також накладних на відпуск матеріалів на подальшу поставку придбаного товару, актів списання, які свідчать, що зобов`язання між позивачем та його контрагентами виконувалось у повному обсязі.

Таким чином, у ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» наявні всі необхідні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту по операціям з ТОВ «Леспромснаб».

Не можуть бути прийняті в якості доказу висновки контролюючого органу про відсутність у контрагента позивача необхідних трудових ресурсів та про те, що ТОВ «Леспромснаб» не укладало договори перевезення товару, оскільки їх зроблено без проведення перевірки суб`єктів господарювання, а виключно на підставі даних Інформаційних баз ДПС.

Помилковим є посилання відповідача на неможливість встановити походження товару.

При дослідженні факту здійснення господарської операцій оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Відносини ж між іншими учасниками поставок товарів (тобто між ТОВ «Олімпіакос», ТОВ «Райнер Груп», ТОВ «Альтер Бізнес Груп», ТОВ «Велспецагромонтаж», ТОВ «Антрацитмега» та їх контрагентами) не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між позивачем та ТОВ «Леспромснаб».

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Водночас, у цій справі відповідачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про неправомірність формування покупцем податкового кредиту з податку на додану вартість.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.04.2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 12 жовтня 2021 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко