Справа № 380/12479/21
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Баранська М.Р.,

за участю:

представник позивача Кондрин І.В.,

представник відповідача Тарабан О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною і скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), в якому просить суд визнати протиправною і скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Тарабан О.О. про відкриття виконавчого провадження від 08.07.2021 ВП № 66010054.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі постанови від 06.12.2018 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 57845024 винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження. Вказує, що постанова про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 57845024 є протиправною, оскільки виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Окрім того, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Відтак, винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.07.2021 ВП № 66010054 на підставі постанови про стягнення виконавчого збору з державного органу є протиправним.

Ухвалою від 04.10.2021 відкрито провадження у справі та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Враховуючи зазначене, державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору діяв в межах і спосіб встановлений приписами чинного законодавства. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засідання щодо задоволення позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області перебувало виконавче провадження № 57845024 щодо примусового виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 № 813/1382/18 (боржник - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області).

06.12.2018 відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області винесено постанову у виконавчому провадженні № 57845024 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виконавчого збору.

Згідно постанови відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м. Львів) від 30.06.2021 про закінчення виконавчого провадження № 57845024, керуючись вимогами п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 № 813/1382/18 закінчено. Вказано, що постанова про стягнення виконавчого збору від 06.12.2018 підлягає виконанню як окремий виконавчий документ.

На підставі постанови відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області від 06.12.2018 ВП № 57845024 про стягнення виконавчого збору Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 08.07.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66010054.

Не погоджуючись із постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про відкриття виконавчого провадження від 08.07.2021 ВП № 6601005, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України Про виконавче провадження (далі ЗаконУкраїни Про виконавче провадження в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ст. 3 Закону України Про виконавче провадження відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

За приписами ч. 1 ст. 42 Закону України Про виконавче провадження кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України Про виконавче провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до ст. 27 Закону України Про виконавче провадження виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Таким чином суд вказує, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області перебувало виконавче провадження № 57845024 щодо примусового виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 № 813/1382/18 (боржник - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області).

06.12.2018 відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області винесено постанову у виконавчому провадженні № 57845024 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виконавчого збору.

Згідно постанови відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м. Львів) від 30.06.2021 про закінчення виконавчого провадження № 57845024, керуючись вимогами п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 № 813/1382/18 закінчено. Вказано, що постанова про стягнення виконавчого збору від 06.12.2018 підлягає виконанню як окремий виконавчий документ.

На підставі постанови відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області від 06.12.2018 ВП № 57845024 про стягнення виконавчого збору Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 08.07.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66010054.

Позивач як на підставу визнання протиправною і скасування постанови від 06.12.2021 про відкриття виконавчого провадження № 66010054 вказує, що постанова про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 57845024 є протиправною, оскільки виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивач фактично наводить доводи щодо незгоди із постановою органу виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, яку у цій справі не оскаржує.

Підставою для прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження є виконавчий документ, якими у цій справі є постанова про стягнення виконавчого збору.

Суд вказує, що постанова про стягнення виконавчого збору, на підставі якої відкрито виконаве провадження, є чинною та позивачем не оскаржується.

Додатково суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи не долучено жодних доказів щодо виконання рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 57845024.

Щодо доводів позивача про те, що ГУ ПФУ у Львівській області підпадає під визначення "державний орган" в розумінні ЗУ 1404 "Про виконавче провадження" та 4901 "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" а тому примусове стягнення грошових коштів можливе лише через органи державної казначейської служби України, то суд зазначає, що оскаржувана постанова винесена щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору а не на підставі рішення суду.

Крім цього щодо порядку прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.07.2021 ВП № 66010054, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 3 Закону України Про виконавче провадження відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню врегульовані також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (в редакції з 05.10.2016; далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 8 Розділу ІІІ Інструкції стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір, державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Виконання постанови про стягнення виконавчого збору здійснюється за рахунок стягнутих з боржника коштів за умови відсутності заборгованості зі сплати аліментів.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Аналіз положення пункту 8 Розділу ІІІ Інструкції та пункту 5 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII дає підстави для висновку про те, що відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом - постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору не суперечить вимогам чинного законодавства.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.02.2020 у справ №712/1688/17.

Таким чином, прийнята постанова про стягнення з боржника виконавчого збору, яка у встановленому законом порядку протиправниою не визнавалась та не скасовувалась, була належним виконавчим документом обов`язковим для її прийняття та відкриття на підставі неї виконавчого провадження з її виконання відповідно до ст. 26 Закон України «Про відкриття виконавчого провадження». Порядок прийняття оскаржуваниї постанови про відкриття виконавчого провадження, визначений Законом України Про відкриття виконавчого провадження, відповідачем не порушено.

За таких обставин суд вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а саме визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про відкриття виконавчого провадження від 08.07.2021 ВП № 66010054.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою, зокрема, у п. 45 рішення в справі "Бочаров проти України", п. 53 рішення в справі Федорченко та Лозенко проти України, п. 43 рішення в справі Кобець проти України, при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення поза розумним сумнівом. Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України, принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши оскаржуване рішення відповідно до критерій визначених ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є бнзбезпідставними та не обґрунтованими, а тому позов непідлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною і скасування постанови - відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 12.10.2021.

Суддя Костецький Н.В.