Справа № 260/4010/21
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2021 року м. Ужгород№ 260/4010/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання Кустрьо В.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Мельник Я.Ю.

представника відповідача Фурт С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 06 жовтня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 11 жовтня 2021 року.

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якій просить: 1) Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо неприйняття довідки про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_1 вих. № 61 від 30.11.2020 року, видана ліквідатором Публічне Акціонерне Товариство "Українська страхова компанія "Гарант - Авто" Гусар І.О.; 2) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийняти довідку про заробітну плату для обчислення пенсії вих.. 61 від 30.11.2020 року, видана ліквідатором Публічне Акціонерне Товариство "Українська страхова компанія "Гарант - Авто" Гусар І.О. для здійснення перерахунку та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 16 квітня 2021 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в період з 1995 року по 2002 рік безперервно працювала у ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант" - Авто". Позивач отримала від ліквідатора ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант" - Авто" довідку про заробітну плату для обчислення пенсії № 61 від 30.11.2020 року. Однак, відповідач при визначенні розміру пенсії позивача не врахував вищезазначену довідку. На переконання позивача, не врахування при визначенні розміру пенсії позивача довідки про заробітну плату № 61 від 30.11.2021 року стало підставою для нарахування та виплати позивачу пенсії у меншому розмірі, що суперечить вимогам законодавства.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 із 16.04.2021 року перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію за віком. Під час звернення за призначенням пенсії позивачем серед інших документів було надано довідку про заробітну плату за 1995-2000 рр. № 61 від 30.11.2020 року, видану ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант" - Авто". У зв`язку з виникненням у відповідача підстав для проведення зустрічної перевірки достовірності видачі вказаної довідки було здійснено виїзд за юридично адресою акціонерного товариства для здійснення відповідної перевірки. Однак, за вказаною адресою товариство відсутнє. Відповідачем було подано запити до архівних установ щодо наявності первинних документів ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант" - Авто", однак відповідно до отриманих відомостей встановлено, що первинні документи вказаного товариства на зберігання не передавались. Відповідач зазначає, що з огляду на неможливість провести перевірку достовірності видачі довідки про заробітну плату за 1995-2000 рр. № 61 від 30.11.2020 року, відсутні підстави для її врахування при обчисленні пенсії позивача.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечила з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач з 16 квітня 2021 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Позивачем під час звернення із заявою про призначення пенсії було подано зокрема довідку ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант" - Авто" від 30 листопада 2020 року № 61.

Листом від 13 травня 2021 року № 208/02-07 Архівний відділ Ужгородської міської ради повідомив Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про те, що документи з особового складу ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант" - Авто" на державне зберігання не надходили.

Відповідно до листа Державного архіву Закарпатської області від 24 травня 2021 року № 138/01-13, наданого на запит Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, документи ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант" - Авто" на зберігання до Державного архіву Закарпатської області не надходили.

На підставі наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15 червня 2021 року № 749 головним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи № 1 управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління було здійснено виїзд за адресою: м. Ужгород, вул. Берчені, буд. 12, для проведення перевірки достовірності видачі довідки від 30 листопада 2020 року № 61 про заробітну плату ОСОБА_1 , яка видана ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант" - Авто". Перевіркою встановлено, що за адресою: м. Ужгород, вул. Берчені, буд. 12 відсутнє ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант" - Авто".

За результатами перевірки складено акт від 24 червня 2021 року № 373 про неможливість проведення перевірки в ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант" - Авто".

Судом встановлено, що вищевказані обставини стали підставою для не врахування довідки ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант" - Авто" від 30 листопада 2020 року № 61 при призначенні пенсії позивачу.

14 червня 2021 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою щодо неврахування при призначенні пенсії заробітної плати за період роботи в страховій компанії "Гарант-Авто" з 01.07.1995 року по 30.06.2000 рік, згідно довідки наданої до заяви про призначення пенсії.

Відповідач листом від 25 червня 2021 року № 2879-2754М-02/8-0700/21 повідомив, що здійснити перевірку достовірності видачі довідки про заробітну плату для призначення пенсії від 30 листопада 2020 року № 61, яка видана Українською страховою компанією "Гарант - Авто" неможливо, у зв`язку з відсутністю організації за зазначеним в довідці місцем розташування та відсутністю документів в архівних установах. Відповідач зазначив, що оскільки довідка про заробітну плату для призначення пенсії від 30.11.2020 року № 61 не підтверджена первинними документами, то підстав для врахування даної довідки при обчисленні пенсії згідно ст. 40 Закону не має.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону №1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок).

Абзацом першим пункту 2.10 Порядку встановлено, зокрема, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Згідно абзацу другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Як вбачається з наданої позивачем копії довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 61 від 30 листопада 2020 року, виданої ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант" - Авто", вона відповідає вимогам, встановленим Порядком, а саме: видана на підставі особових рахунків за 1995-2000 роки, містить печатку підприємства та підпис уповноваженої на це особи. При цьому, у зазначеній довідці вказано, що на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України (страхові внески).

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відтак, на переконання суду, саме відповідач повинен вжити всіх можливих заходів спрямованих на перевірку достовірності інформації наведеної у довідці про заробітну плату та у випадку якщо за результатами вжиття таких заходів буде встановлено, що інформація у довідці не підтверджується, то у прийнятті такої довідки повинно бути відмовлено.

Інакше у органу Пенсійного фонду відсутні підстави для неврахування довідки, яка складена відповідно до вимог діючого на той час законодавства та має усю необхідну інформацію для нарахування пенсії.

Відповідач в обґрунтування підстав для не врахування довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 30 листопада 2020 року № 61, яка видана ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант - Авто" зазначає про неможливість здійснення перевірки достовірності видачі вищевказаної довідки, у зв`язку з відсутністю Української страхової компанії "Гарант - Авто" за зазначеним в довідці місцем розташування та про відсутність документів в архівних установах.

Як вбачається із відомостей з Єдиного державного юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, запис № 134000869 про державну реєстрацію припинення юридичної особи ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант - Авто" внесено 12 липня 2021 року, тобто вже після звернення позивача до пенсійного фонду за призначенням пенсії.

В той же час, як встановлено судом під час розгляду справи, відповідач не звертався до ліквідатора ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант - Авто" з метою перевірки відомостей, вказаних у довідці від 30 листопада 2020 року № 61.

Таким чином на переконання суду, відповідач як суб`єкт владних повноважень не вжив всіх можливих заходів спрямованих на перевірку інформації наведеної у довідці від 30 листопада 2020 року № 61, хоча у відповідності до вимог ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії.

При цьому, будь-яких посилань на невідповідність довідки чинному законодавству відповідачем не наведено, а відсутність документів підприємства, на якому працював пенсіонер, не може бути підставою для настання для нього несприятливих наслідків, з урахуванням того, що сам пенсіонер вчинив усі необхідні дії для призначення пенсії, а тому дії відповідача щодо відмови у врахуванні заробітної плати за період роботи позивача, відповідно до вищевказаної довідки є протиправними.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 19.09.2019 року у справі № 227/2041/17, від 21.11.2019 року у справі № 348/463/17, від 16.12.2019 року у справі № 756/11764/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі " Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на вищенаведене, суд зазначає, що позивач не може бути позбавлений свого права на обчислення розміру пенсії з урахуванням довідки Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант - Авто" від 30 листопада 2020 року № 61, а відтак, суд вважає,що належним способом захисту, та відновлення порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області вчинити певні дії, а саме провести з 16 квітня 2021 року (з дати призначення пенсії) перерахунок та виплату пенсії із врахуванням при розрахунку пенсії довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 61 від 30 листопада 2020 року, виданої ліквідатором Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант - Авто" Гусар І.О., та виплатити різницю між фактично отриманою та перерахованою пенсією, з урахуванням раніше проведених виплат.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо не врахування довідки № 61 від 30 листопада 2020 року про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_1 , виданої ліквідатором Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант - Авто" Гусар І.О. У зв`язку з чим, суд приходить висновку, що відповідач протиправно не врахував таку довідку при призначенні пенсії позивачу, а порушені права позивача підлягають захисту судом шляхом зобов`язання відповідача провести ОСОБА_1 з 16 квітня 2021 року перерахунок та виплату пенсії із врахуванням при розрахунку пенсії довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 61 від 30 листопада 2020 року, виданої ліквідатором Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант - Авто" Гусар І.О., та виплатити різницю між фактично отриманою та перерахованою пенсією, з урахуванням раніше проведених виплат.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908, 00 грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не врахування довідки № 61 від 30 листопада 2020 року про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_1 , виданої ліквідатором Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант - Авто" Гусар І.О.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести ОСОБА_1 з 16 квітня 2021 року перерахунок та виплату пенсії із врахуванням при розрахунку пенсії довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 61 від 30 листопада 2020 року, виданої ліквідатором Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант - Авто" Гусар І.О., та виплатити різницю між фактично отриманою та перерахованою пенсією, з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) судові витрати у розмірі 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька