Справа № 420/11949/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), Військова частина НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ) про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся з позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи: Військова частина НОМЕР_2 , Військова частина НОМЕР_3 , в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати п.9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2021 року №18-РС (по особовому складу) щодо незаконного переміщення по службі на іншу посаду: старшого сержанта ОСОБА_2 , командира господарчого відділення взводу забезпечення гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_2 , командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 , ВОС-788182А;

стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь моральну шкоду в розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень.

Позивач зазначив, що згідно з п.1 параграфу 1 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 25.06.2020 року №94-РС його прийнято на військову службу та призначено командиром господарчого відділення взводу забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_2 з укладенням контракту, підписаного з командиром військової частини НОМЕР_2 строком до досягнення граничного віку перебування на військовій службі. З 25.06.2020 року включено до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

Проте без його згоди наказом командиром військової частини НОМЕР_2 його призначено на іншу посаду, командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 , незважаючи на непридатність до проходження військової служби у морській піхоті в зв`язку з отриманою травмою у військовій частині НОМЕР_2 28.08.2020 року, при виконанні обов`язків по службі.

До видання оскаржуваного наказу командиру військової частини НОМЕР_2 було відомо про травмування під час проходження служби та непридатність до служби у морській піхоті.

Позивач вказує, що службове розслідування з приводу його травмування командиром військової частини НОМЕР_2 не призначалось, а отримання травми було приховано військовою частиною НОМЕР_2 . Із-за приховування його травмування і заперечень з цього приводу від нього, почались переслідування з боку військової частини НОМЕР_4 , безпідставно накладено стягнення, неодноразово зменшено витати грошового забезпечення.

Службові розслідування з приводу оскаржуваних стягнень не призначались наказом командира військової частини НОМЕР_2 , що зазначено у відповіді від 19 травня 2021 року за №226/1096 виданої нарочно 20 травня 2021 року на адвокатський запит від 13 травня 2021 року, щодо стягнень ОСОБА_2 .

Позивач зауважує, що стягнення оскаржено ним до Одеського окружного адміністративного суду: справи №420/9041/21, №420/9040/21, №420/9042/21, №420/9915/21, №420/9916/21.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ виданий у порушення Закону України №2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон № 2232-ХІІ), Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008), видано без його згоди та за наявності Свідоцтва про хворобу №219 від 23.02.2021, відповідно до висновків якого він не придатний до проходження військової служби у морській піхоті, а військова частина НОМЕР_3 входить до складу морської піхоти, що доводить видання наказу Командувачем морської піхоти Військово-Морських Сил ЗС України (військова частина НОМЕР_1 ) та скріншотом з сайту військової частини НОМЕР_3 , де прямо зазначено приналежність військової частини НОМЕР_3 до морської піхоти.

Крім того, всупереч його рапорту, за наявності вакантних посад в Одесі, з урахуванням стану здоров`я, його навмисно призначено на посаду до військової частини НОМЕР_3 , до якої відстань від Одеси більша на 6,5 кілометрів від нинішнього місця проходження служби с. Дачне Біляївського району Одеської області і відсутній громадський транспорт для проїзду до військової частини НОМЕР_3 . Необхідно добиратись на службу пішки, а позивач отримав травму колінного суглобу при виконанні обов`язків по службі у військовій частині НОМЕР_2 , і за таких обставин навмисно ускладнено приїзд, прихід до нового місця служби в розташування військової частини НОМЕР_3 (за межами села Алтестово, житловий масив Чайка) Біляївського району Одеської області.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 14.07.2021 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалами суду від 13.07.2021 року та від 14.07.2021 року повернуті без розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 09.08.2021 року позивачу поновлений строк звернення до суду з позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 25.08.2021 року задоволена заяву позивача та його представника адвоката Ролінського В.І., залучені до матеріалів справи договір про надання адвокатських послуг №147/29/34-05 від 13.05.2021. Відмовлено представнику позивача адвокату Ролінському В.І. у задоволенні клопотання від 19.08.2021 року про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням сервісу EASYCON по справі №420/11949/21.

Відповідач не надав до суду відзив на позов.

Треті особи не надали до суду пояснень щодо позовних вимог позивача.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уклав 25.06.2020 року контракт про проходження військової служби у ЗСУ на посадах осіб сержантського складу до досягнення граничного віку перебування на військовій службі. Контракт підписаний від МОУ командиром в/ч НОМЕР_2 полковником ОСОБА_3 (а.с.18-19,78).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 25.06.2020 року №94-РС позивач прийнятий на військову службу за контрактом та призначений командиром господарчого відділення взводу забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_2 (а.с.20).

Згідно з постановою ВЛК (свідоцтво про хворобу №219 від 23.02.2021 року) на підставі статей 61-в,40-в,41-в графи ІІ Розкладу хвороб та графи 1 Таблиці «Б» додаткових вимог позивач визнаний непридатним до служби у морській піхоті, придатний до військової служби (а.с.11).

Наказом в/ч НОМЕР_1 від 24.05.2021 року №18-РС позивача відповідно до п.81,82 Положення №1153/2008 увільнено із займаної посади та призначено командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 (підстава: призначається на рівнозначну посаду за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК (а.с.10).

04.06.2021 року позивач направив заяву про порушення його прав як військовослужбовця на адресу Верховного Головнокомандувача ЗСУ ОСОБА_4 (а.с.41-42).

Наказом в/ч НОМЕР_2 від 29.06.2021 року ОСОБА_1 , командира господарчого відділення взводу забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_2 , призначеного на посаду командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 вирішено вважати таким, що 29.06.2021 року здав посаду та направити для подальшого проходження служби до в/ч НОМЕР_3 (с. Дачне Одеської області). 29.06.2016 року виключити зі списків особового складу та усіх видів забезпечення (підстава: витяг із наказу в/ч НОМЕР_1 від 24.05.2021 року №18-РС, акт відмови №2586/225 від 29.06.2021 року) (а.с.12)

Позивачу виданий припис від 29.06.2021 року №134 про прибуття 30.06.2021 року для подальшого проходження служби до в/ч НОМЕР_3 (с. Дачне Одеської області) (а.с.13).

На запит представника позивача тво командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_5 повідомив, що за час служби з повідомленням про травмування старший сержант ОСОБА_2 до командування військової частини НОМЕР_2 не звертався. Службова перевірка за фактами травмування не проводилася, службові розслідування не призначалися.

Згідно з довідкою ВЛК Київського РТЦК та СП м. Одеса від 22.06.2020 №92/795 старший сержант ОСОБА_2 визнаний придатним до проходження військової служби за контрактом у морській піхоті ВМС ЗС України. Однак, за період служби військовослужбовець неодноразово звільнявся від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою. В період з 04 по 23 лютого 2021 року перебував у ВМКЦ ПР м. Одеса на ВЛК з метою визначення ступеню придатності до військової служби у морській піхоті. Постановою ВЛК № 271 від 26.02.2021 (свідоцтво про хворобу №219 від 23.02.2021) старший сержант ОСОБА_2 на підставі статей 61-в, 40-в, 41-в графи II Розкладу хвороб та графи І Таблиці «Б» додаткових вимог, визнаний непридатним до служби в морській піхоті, придатним до військової служби.

Запит командування військової частини НОМЕР_2 щодо подальшого проходження військової служби старшим сержантом ОСОБА_2 не в підрозділах морської піхоти був надісланий до військової частини НОМЕР_1 (вих. №311/550 від 07.04.2021). Командуванням військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_2 для подальшого проходження військової служби запропонована посада командира господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 (вих. №314/126/741 від 17.04.2021). Від запропонованої посади військовослужбовець відмовився, про що складено аркуш бесіди та зроблена доповідь командуванню військової частини НОМЕР_1 (вих. № 311/647 від 22.04.2021).

У листі також зазначено, що 20.04.2020 старший сержант ОСОБА_2 , командир господарчого відділення взводу забезпечення гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_2 звернувся до командування військової частини з рапортом щодо його переміщення для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_5 на вищу посаду - командира взводу охорони на підставі висновку ВЛК про непридатність до служби в морській піхоті.

Однак, на підставі п.82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України призначення військовослужбовців на вищі посади здійснюється виключно в порядку просування по службі, а за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії - на рівнозначні або нижчі посади.

Крім того, представнику позивача не було надано відомості щодо військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , які підлягають переміщенню по службі на іншу посаду у зв`язку з травмуванням військовослужбовців і непридатності до проходження служби з посиланням на ст.14 Закону України «Про захист персональних даних».

Також повідомлено про накладення на позивача дисциплінарних стягнень наказами від 01.03.2021 року №169 (оголошена догана); від 06.04.2021 року №272 (оголошена догана); від 09.04.2021 року №279 (оголошені догана та сувора догана); від 28.04.2021 року №335 (оголошена сувора догана); від 30.04.2021 року оголошена сурова догана).

Судом встановлено, що позивачем оскаржені накази про накладення на нього дисциплінарних стягнень.

Згідно з даними автоматизованої системи діловодства суду рішенням суду від 04.08.2021 по справі №420/9041/21 визнати протиправними та скасувати підпункт 1.1. пункту 1 та підпункт 2.3 пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.04.2021 року № 279 в частині щодо старшого сержанта ОСОБА_2 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 по справі №420/9040/21, яке набрало законної сили 09.09.2021 року, визнаний протиправним та скасуваний наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 30.04.2021 року № 345 в частині накладення на старшого сержанта ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани та позбавлення старшого сержанта ОСОБА_2 премії за квітень 2021 року у розмірі 20%.

Знаходяться у стадії судового розгляду справи за позовами ОСОБА_2 щодо оскарження наказів від 01.03.2021 року №169 (справа №420/9916/21), від 06.04.2021 року № 272 (справа №420/9945/21), від 28.04.2021 року №335 (справа №420/9042/21).

Також позивач не погодився з наказом військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2021 року № 18-РС (по особовому складу) про його переміщення, яке оскаржує у даній справі.

Спірні правовідносини по даній справі виникли між сторонами з приводу проходження позивачем публічної служби, до якої відноситься відповідно до п.17 ч.1 ст.4 КАС України військова служба.

Статтею 2 Закону України №2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно зі ст.3 Закону правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону Україну», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Закону («Військові посади») визначено, що порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві (ч.7).

Військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством (ч.12).

Військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули (ч.13).

Таким чином, військовослужбовці можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули, виключно у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби.

Згідно з п.1 Положення №1153/2008 вказаним Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Підпунктом 15.3 п.15 розділу ІІ («Військова служба за контрактом») визначено, що контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Таким чином, позивач уклавши 25.06.2020 року контракт про проходження військової служби у ЗСУ на посадах осіб сержантського складу до досягнення граничного віку уклав угоду з державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби, тобто як позивач, так і держава в особі МОУ повинні дотримуватися під час проходження військової служби позивачем законодавства України щодо проходження військової служби, у тому числі дотримання прав та інтересів військовослужбовця під час проходження ним військової служби, у тому числі щодо вирішення питань під час переміщення по службі.

Питання переміщення військовослужбовців по службі регламентовано пунктами 82-96,112,113,114 Положення №1153/2008.

Пунктом 112 Положення встановлено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої, зокрема, у випадках, визначених п.82 цього Положення.

Згідно з п.82 Положення призначення військовослужбовців на посади здійснюється:

1) на вищі посади - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади, зокрема у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; за сімейними обставинами - на особисте прохання.

3) на нижчі посади, зокрема,у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання; у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України».

Статтею 90 Положення встановлено, що необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані військово-лікарською комісією за станом здоров`я обмежено придатними до військової служби, з посад, що вони займають, на інші посади, на яких вони можуть виконувати обов`язки військової служби з урахуванням стану здоров`я, підготовки і досвіду служби, визначаються командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади.

Переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані придатними або обмежено придатними до військової служби, але при цьому вони самі чи члени їх сімей мають потребу за станом здоров`я у зміні місця служби (проживання), здійснюється на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії.

Згідно з п.112 Положення переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених п.82 цього Положення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Згідно з п.113 переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.

Для переміщення в іншу місцевість військовослужбовець до рапорту додає відповідні документи, які підтверджують необхідність зміни місця проживання: дружини (чоловіка) ;його (її) неповнолітніх дітей, повнолітніх дітей - учнів (студентів) навчальних закладів за денною формою навчання, які перебувають на утриманні військовослужбовця, та дітей-інвалідів I або II групи; непрацездатних батьків військовослужбовця та його (її) дружини (чоловіка); братів, сестер військовослужбовця та його (її) дружини (чоловіка), які перебувають на його (її) утриманні.

Аналіз вищезазначених норм Положення №1153/2008 свідчить про те, що питання переміщення по службі військовослужбовця, особливо, за підставою за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії військовослужбовця, або членів його сім`ї, регламентовані вказаним Положенням з дотриманням встановленого ст.6 КАС України, принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, з дотримання права на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Судом встановлено, що позивач після укладення контракту служив у в/ч НОМЕР_2 . Згідно з листом в/ч НОМЕР_2 від 10.05.2021 року на час укладення контракту згідно з довідкою ВЛК Київського РТЦК та СП м. Одеси від 22.06.202 року №92/795 старший сержант ОСОБА_1 визнаний придатним до проходження військової служби за контрактом у морській піхоті ВМС ЗСУ.

Під час проходження служби в період з 04 по 23 лютого 2021 року позивач перебував у ВМКЦ ПР м. Одеса на ВЛК з метою визначення ступеню придатності до військової служби у морській піхоті. Постановою ВЛК №271 від 26.02.2021 (свідоцтво про хворобу №219 від 23.02.2021) старший сержант ОСОБА_2 на підставі статей 61-в, 40-в, 41-в графи II Розкладу хвороб та графи І Таблиці «Б» додаткових вимог, визнаний непридатним до служби в морській піхоті, придатним до військової служби.

Таким чином, позивач придатний до військової служби, та непридатний до військової служби в конкретному роді військ, а саме морській піхоті.

Відповідно до ст. 90 Положення необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані військово-лікарською комісією за станом здоров`я обмежено придатними до військової служби, з посад, що вони займають, на інші посади, на яких вони можуть виконувати обов`язки військової служби з урахуванням стану здоров`я, підготовки і досвіду служби, визначаються командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади.

Судом встановлено, що оскаржуваний наказ прийнятий командиром в/ч НОМЕР_1 , яка є командуванням морської піхоти. Між тим, саме у вказаному роді військ позивач не може проходити службу за станом здоров`я.

Враховуючи, що позивачем укладений контракт на проходження військової служби з державою від імені МОУ, питання переміщення позивач по служби з урахуванням постанови (висновку) ВЛК повинно вирішуватися командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади.

Судом встановлено, що порядок переміщення позивача по службі порушений.

Крім того, порушення відбулось також у зв`язку з тим, що позивач переміщений по службі в межах роду військ без його згоди, а також з огляду на висновок ВЛК без врахування стану його здоров`я, значно погіршивши умови проходження ним військової служби, зокрема, переведення в іншу місцевість.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнати протиправним та скасувати п.9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2021 року №18-РС (по особовому складу) щодо переміщення по службі на іншу посаду позивача.

Частиною 2 ст. 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням висновку суду про протиправність та скасування 9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2021 року №18-РС (по особовому складу) щодо переміщення по службі на іншу посаду позивача, а також встановлення того, що на підставі вказаного наказу був виданий наказ в/ч НОМЕР_2 від 29.06.2021 року, яким ОСОБА_1 , командира господарчого відділення взводу забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_2 , призначеного на посаду командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 вирішено вважати таким, що 29.06.2021 року здав посаду та направити для подальшого проходження служби до в/ч НОМЕР_3 (с. Дачне Одеської області). 29.06.2016 року виключити зі списків особового складу та усіх видів забезпечення, суд вважає необхідним для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати наказ /ч НОМЕР_2 від 29.06.2021 року.

В цієї частині суд у відповідності до ч.4 ст.159 КАС України кваліфікує неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов як визнання позову.

Частиною 5 ст.21 КАС України встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Позивач заявив вимогу про стягнення з військової частини НОМЕР_2 моральну шкоди в розмірі 200 000 гривень, посилаючись на те, що діями відповідача порушено його звичний ритм життя і його організація, він вимушений звертатися до суду з приводу порушення моїх прав відповідачем. Моральна шкода полягає зокрема у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із виключенням із списків військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , позбавлення права проходити військову службу в особливий період шляхом порушення прав позивача, умов контракту і порядку проходження військової служби у Збройних Силах України, складання, видача службовими особами неправдивих документів, внесення в них завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення документів тощо. Неправомірні дії відповідача призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків, через неможливість продовження активного громадського життя, порушили стосунки з оточуючими людьми, негативно вплинули на стан здоров`я, викликали страждання та потягли інші негативні наслідки.

Крім того, він перебував на посаді командира відділення військової частини НОМЕР_2 і за посадою мав підлеглих, а тому вищезазначені дії командування військової частини НОМЕР_1 принижують його, підривають його авторитет перед підлеглими і начальниками.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з військової частини НОМЕР_2 моральну шкоди в розмірі 200 000 гривень, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин

Суд вважає, що позивачем не надано, жодних належних та допустимих доказів завдання моральної шкоди, які повинні ґрунтуватися на відповідних доказах, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння позивачу сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, розміру моральної шкоди, не зазначено, на яких критеріях розрахунку базується заявлена позивачем до відшкодування сума у розмірі 200000 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача з урахуванням часткового задоволення позову витрат на сплату судового збору у розмірі 800,00грн, та відсутності підстав для стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 20тис грн.

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу надано договір про надання юридичних послуг від 13.05.2021 року №147/29/34-05; ордер від 13.05.2021 року, укладений з адвокатом Ролінським В.І.

На підтвердження наданих адвокатських послуг позивачем не надано до суду доказів, які підтверджують розмір витрат на правову допомогу, зокрема, рахунок-фактура, акт виконаних робіт, докази сплати витрат на правову допомогу тощо.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з положеннями ст.ст.72-76 КАС України надані докази повинні бути належними, допустимими та достовірними.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), треті особи: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), Військова частина НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати п.9 наказу військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2021 року №18-РС (по особовому складу) про увільнення ОСОБА_1 із займаної посади та призначення командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 ; наказ військової частини НОМЕР_2 від 29.06.2021 року, яким ОСОБА_1 , командира господарчого відділення взводу забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_2 , призначеного на посаду командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 визнано вважати таким, що 29.06.2021 року здав посаду та направлений для подальшого проходження служби до в/ч НОМЕР_3 (с. Дачне Одеської області) та виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 800,00 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва