Справа № 280/4870/21
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року (о 12 год. 20 хв.)Справа № 280/4870/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.

за участю секретаря Прус Я.І.

представника позивача Кофанової Н.В.,

представника відповідача Лисенко С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Український графіт»

до Дніпровської митниці Держмитслужби

про визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Український графіт» (далі ПрАТ «Укрграфіт», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної митниці Держмитслужби (далі митниця, відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 26.02.2021 №UA110230/2021/000053/2, від 02.03.2021 №UA110230/2021/000056/2;

визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оформлені картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2021/00138, № UA110230/2021/00144.

На обґрунтування позовних вимог в позовній заяві наголошує, що при здійснення митного оформлення товару ПрАТ «Укрграфіт» надано митниці всі документи, шо мають бути подані згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України з урахуванням умов поставки та оплати, визначених контрактом. Вказує, що в наданих позивачем документах відсутні розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознаки підробки та наявні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, яка підлягає сплаті за товар, про що прямо свідчать самі повідомлення митниці декларанту з вимогою надати додаткові документи, які не містять жодного посилання на визначені ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України виключні підстави для вимоги про надання додаткових документів. Звертаємо увагу суду, що у наведених випадках митного оформлення товару у відповідача не виникло жодних зауважень щодо основного пакету поданих позивачем документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, визначених ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, якими в даному випадку є зовнішньоекономічний договір (контракт), додаток до контракту (п. 2 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України); рахунки-фактури (інвойси) (п. 2 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України). Додаткових витрат, пов`язаних з імпортованим товаром. ПрАТ «Укрграфіт» не понесено, отже подані документи є достатніми для підтвердження митної вартості товару відповідно до обраного методу її визначення - за ціною договору (контракту). Таким чином, вказує, що фактичні обставини свідчать, що ПрАТ «Укрграфіт» подано до митного оформлення всі необхідні документи згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, що не містять жодних розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки та є достатніми для підтвердження митної вартості товару й містять всі дані відповідно до обраного методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту). Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. Зауважує, що при витребуванні додаткових документів митним органом не було зазначено, які саме факти чи складові митної вартості потрібно підтвердити запитуваними документами та в який спосіб надання ПрАТ «Укрграфіт» всіх документів, передбачених ч. 3 ст. 53 Кодексу, усуне «розбіжності», наведені відповідачем в якості причин для їх витребування. Отже, на думку позивача, в даному випадку митним органом були витребувані у позивача додаткові документи за відсутності обґрунтованих підстав, визначених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Ухвалою судді від 16.06.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначене підготовче засідання на 13 липня 2021 року. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 07 липня 2021 року на адресу суду надав відзив (вх. №38419), у якому посилається на норми Митного кодексу України та вказує, що відповідно до норм ст. 53, п. 2 ч. 5 ст. 54 Кодексу чітко визначено перелік документів (достовірні та точні), що підтверджують заявлену митну вартість товарів, в тому числі і додаткові документи, які митниця ДФС може витребувати, а декларант зобов`язаний ці документи надати, що і було зроблено під час здійснення митного контролю та митного оформлення. При цьому, стверджує, що у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Враховуючи зазначене, у митниці є сумніви, що заявлена митна вартість товарів ґрунтується на «дійсній вартості» та, відповідно, що надані до митного оформлення документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Таким чином, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості. Зауважує, що митницею було запропоновано декларанту надати додаткові документи відповідно до ч. 3 та ч. 6 ст. 53 Кодексу, однак декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість та надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів. При цьому, надання неналежних документів, на думку відповідача, не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів. Звертає уагу суду на ту обставину, що під час митного оформлення імпортованого товару, позивач так і не спростував (належними документами) зазначене митницею в повідомленні декларанту про встановлене (вказане вище), що ставить під сумнів числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Враховуючи вищевикладене, вказує, що до закінчення митного оформлення, документи в повному обсязі відповідно до норм ст. 53 Митного кодексу України, що підтверджують митну вартість товарів, декларантом не надано. Митна вартість може бути визнана за умови надання документів до митного оформлення в повному обсязі, у зв`язку із чим просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 13.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження та відкладене підготовче засідання по справі на 07 вересня 2021 року.

14 липня 2021 року представником відповідача надана відповідь на відзив (вх. №39791), у якій додатково щодо обґрунтування відповідачем вимоги про надання додаткових документів не наданням договорів на підтвердження взаємозв`язку між перевізником і експедитором та між експедитором і замовником зауважує, що надати договори між експедитором та перевізниками позивач не має можливості, оскільки не є стороною таких договорів, не набуває жодних прав та/або обов`язків за ними та не має цих документів у своєму розпорядженні, при цьому, митниці були надані листи експедиторів з повідомленням про неможливість надати документи, що стосуються третіх осіб. Оскільки Митний кодекс України не містить припису щодо виключного виду доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів до кордону України, на думку позивача, довідка експедитора із зазначенням вартості транспортних витрат з перевезення товару до кордону України є допустимим доказом на підтвердження транспортної складової митної вартості товарів. Подані позивачем довідки експедиторів, які також підписані безпосередніми перевізниками, містять відомості про вартість перевезення товару від місця завантаження - місто Kedzierzyn-Kozle (Польща) до кордону України (відповідний пункт пропуску), яка підлягає включенню до митної вартості товару, посилання на укладений із ПрАТ «Укрграфіт» договір транспортного експедирування вантажів та заявку до договору, а також на найменування перевізника, номер автотранспортного засобу та маршрут, які повністю відповідають відомостям товарно-транспортних накладних СМR, а тому просить позовну заяву до відповідача задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.09.2021 вирішено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 05 жовтня 2021 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив. Просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, надавши пояснення, аналогічні викладеним у відзиві, долученому до матеріалів справи. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі статті 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «Укрграфіт» () зареєстровано юридичною особою 27.09.1994 та 23.07.2004 відомості про підприємство включені до Єдиного державного реєстру (номер запису: 0000007). Видами діяльності підприємства є 27.90 Виробництво іншого електричного устатковання (основний); 23.20 Виробництво вогнетривких виробів; 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н. в. і. у.; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; 52.10 Складське господарство; 56.29 Постачання інших готових страв; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Щодо підстав винесення митницею рішення про коригування митної вартості від 26.02.2021 №UA110230/2021/000053/2 судом встановлено наступне.

На підставі та умовах укладеного ПрАТ «Укрграфіт» (Покупець) з Ruetgers Poland Sp. z o.o. (Польща) контракту № 804/23-16/2120003/34 від 01.01.2021, продавцем було поставлено позивачу партію обумовленого Додатком № 1 (Специфікацією № 1) товару «пек електродний зв`язуючий гранульований марки ВХ 85 KS» в кількості 81160 кг, вага брутто 82680 кг на умовах FCA - Kedzierzyn-Kozle згідно з Інкотермс-2010.

Для проведення митного оформлення поставленого за зазначеним контрактом товару 25.02.2021 ПрАТ «Укрграфіт» подано до підрозділу митного органу м/п «Запоріжжя» митну декларацію (далі - МД) № UA110230/2021/003606. Декларантом заявлена митна вартість товару у розмірі 1468834,76 грн. або 43291,55 євро. Митна вартість товару була визначена позивачем виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом, що передбачений ст. 58 Митного кодексу України.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано копії наступних документів, зазначених в гр. 44 МД: сертифікат якості товару № 01/01/21 від 19.01.2021, № 10/01/21 від 28.01.2021, № 10/01/21 від 27.01.2021, № 10/01/21 від 22.01.2021 (0003); рахунок-проформу № НВ/2021/01 від 05.01.2021 (0325); рахунок (invoice) №90690375, №90690655, №90691001, №90691109 (0380); накладна CMR №30133, №30136, №30344, №30348 (0730); сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №PL/MF/AR 0314107, 0314119, 0314128, 0314139 (0954); платіжне доручення №151 від 13.01.2021 (3001); документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка експедитора №1 від 19.01.2021, № 2 від 21.01.2021, № 3 від 26.01.2021, № 4 від 28.01.2021 (3007); контракт №804/23-16/2120003/34 від 01.01.2021 (m4104); додаток №1 від 01.01.20201 (специфікація №1) до контракту (4103); договір транспортного експедирування вантажів автотранспортом №804/2180013/15 від 01.01.2021. укладений між ПрАТ «Укрграфіт» та експедитором ТОВ «Анта-А» (4301); заявка №1 від 14.01.2021 до договору ТЕО з ТОВ «Анта-А», заявка №3 від 21.01.2021 до договору ТЕО з ТОВ «Анта-А» (9000); постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 по справі №280/2261/20.

У той самий день митним органом було направлено позивачу Повідомлення, в якому зазначено про необхідність надання митниці (за наявності) додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, оскільки встановлені розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості:

1. Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України одним з документів, що підтверджує заявлену митну вартість і: транспортні (перевізні) документи, якшо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (якщо рахунок сплачено). До митного оформлення надано:- довідку ТЕО № І від 19.01.2021 (Видана ТОВ «АНТА-А»).-довідку TF.0 № 2 від 21.01.202! (Видана ТОВ «АНТА-А»), -заявку ТЕО № 3 від 21.01.2021 (Видана ТОВ «АНТА-А»). -довідку ТЕО № 4 від 28.01.2021 (Видана ТОВ «АНТА-А»).В той же час:-в CMR від 19.01.2021 № 30! 36 перевізником зазначено ТОВ «3-ТРАНС», -в CMR від 27.01.2021 № 30348 перевізником зазначено ТОВ «3-ТРАНС», - в CMR від 22.01.2021 № 30133 перевізником зазначено ТОВ «3-ТРАНС»,- в CMR від 28.01.2021 № 30344 перевізником зазначено ТОВ «3-ТРАНС», проте відсутні договори як між перевізником і експедитором, так і між експедитором і замовником, взаємозв`язок не підтверджено. В довідках зазначено що вони видані на підставі договорів на перевезення та заявок але зазначені документи до митного оформлення не надавались. Додатково повідомляємо, що відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

2. В платіжному дорученні від 13.01.2021 №151 зазначена сума 200000 Євро, проте відповідно до інвойсів від 19.01.2021 №90690375, від 27.01.2021 №90691001, від 22.01.2021 № 90690655, від 28.01.2021 №90691109 сума складає 40580,0000 Євро.

У зв`язку із наявними розбіжностями у позивача витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також повідомлено, що згідно з ч. 6 ст. 53 Кодексу декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

25.02.2021 декларантом позивача були надані митниці пояснення щодо зазначених зауважень митниці та наступні додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації - відомість руху ТМЦ за період 19.01.2021 - 28.01.2021 (вих.№ 10/977 від 25.02.2021); прибутковий ордер №210014п, №210018п, №210025п, №210029п; лист Rain Carbon Poland Sp.zo.o б/н від 25.01.2021 з перекладом; висновок ДП «Держзовнішінформ» № 25/5 від 20.01.2021; лист ПрАТ «Укрграфіт» від 25.02.2021 №15-498: лист ТОВ «Анта-А» №16 від 25.02.2021; лист ДП «Держзовнішінформ» №25/194-Л від 30.01.2020.

Однак, відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів від 26.02.2021 №UA110230/2021/000053/2, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена відповідачем із застосуванням резервного методу (метод 6) та становить 0,6934 євро за одиницю, а загальна вартість партії товару 56276,34 євро.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що під час розгляду додатково наданих документів було встановлено наступні зауваження: 1.Прибуткові ордери є внутрішніми документами, відповідно Типової форми № М-4, затвердженої наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193 та відображають оприбуткування товару на склад та не с документами наданими експортером, не є випискою з бухгалтерської документації, 2. Відомість руху від 25.02.2021 № 10/977 не є документом наданими експортером, не є випискою з бухгалтерської документації, як того вимагає ч.3 ст.53 Митного кодексу України. 3. «Прейскурант» - лист щодо цін б/н від 25.01.2021 не містить інформації прайс-листа. 4. Висновок ДП ДЗІ № 25/5 від 20.01.2021, щодо проведення цінової експертизи поставки, за результатам якої підтверджено заявлену ціну товару ґрунтується на інформації документів митного оформлення (контракту та додатку №804/23-16/2120003/34 від 01.01.2021), посилається на наявну у експерта інформацію; ресурсів ДП «Держзовнішінформ», ІТС, спеціальних міжнародних агенцій та мережі інтернет та вказують на від`ємну цінову динаміку на коксівне вугілля на умовах поставки FOB з Китаю без зазначення якісних та вартісних показників пеку, який порівнюється, виробників, умов купівлі- продажу, що не дає можливості об`єктивно співставити заявлену декларантом вартість оцінюваною товару з даними експертного висновку не можливо, також не містить додатків, які б підтверджували джерела цінової інформації використані експертом, що не дає можливості перевірити обґрунтованість висновків експерта. Додатково повідомлено, що декларант від надання додаткових документів, визначених ч.3 ст.53 Митного кодексу України відмовився (за їх відсутністю). Враховуючи вимоги ст. 59 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо подібних товарів (в розрахунку 660 євро/т + транспортні витрати за МД UA№112080/2019/26907 від 25.09.2019, UA№110230/2020/004645 від 27.02.2020).

В зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом було видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2021/00138.

З метою випущення товару у вільний обіг ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митного органу нову МД від 01.03.2021 № UA110230/2021/003874 та сплачено на 87848,24 грн. більше митних платежів (різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею), шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Протягом терміну, визначеного ч. 8 ст. 55 Кодексу, позивачем подана заява про повернення (вивільнення) фінансової гарантії та скасування рішення про коригування митної вартості від 12.04.2021 № 16/1828, до якої для підтвердження митної вартості товару ПрАТ «Укрграфіт» надано лист ПрАТ «Укрграфіт» від 26.11.2020 вих. № 15-349; листування з продавцем - Rain Carbon Poland Sp.zo.o щодо узгодження ціни товару; витяги з довідника по виробництву вуглеграфітової продукції в цеху № 1, № 2; ПТИ 1.03-20 (Передельная технологическая инструкция) редакція № 6, однак листом № 7.5-08-02-1/15/13/4233 від 22.04.2021 відповідач повідомив про відсутність підстав для скасування рішення.

Стосовно підстав винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості від 02.03.2021 №UA110230/2021/000056/2 судом встановлено наступне.

На підставі та умовах укладеного ПрАТ «Укрграфіт» (Покупець) з Ruetgers Poland Sp. z o.o. (Польща) контракту № 804/23-16/2120003/34 від 01.01.2021, продавцем було поставлено позивачу партію обумовленого Додатком № 1 (Специфікацією № 1) товару «Пек електродний зв`язуючий гранульований марки ВХ 85 KS» в кількості 100360 кг, вага брутто 102260 кг на умовах FCA - Kedzierzyn-Kozle згідно з Інкотермс-2010.

Для проведення митного оформлення поставленого за зазначеним контрактом товару 01.03.2021 ПрАТ «Укрграфіт» подано до підрозділу митного органу м/п «Запоріжжя» митну декларацію (далі - МД) № UA110230/2021/003871. Декларантом заявлена митна вартість товару у розмірі 1813337,08 грн. або 53577,85 євро. Митна вартість товару була визначена позивачем виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом, що передбачений ст. 58 Митного кодексу України.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано копії наступних документів, зазначених в гр. 44 МД: сертифікат якості товару № 10/01/21 від 28.01.2021, № 10/01/21 від 27.01.2021, № 10/01/21 від 25.01.2021, № 11/01/21 від 27.01.2021 (0003); рахунок-проформу № НВ/2021/01 від 05.01.2021 (0325); рахунок (invoice) № 90690773, №90690775, №90691013, № 90691021, №90691108 (0380); накладна CMR №472401, №472883, №777732, №777738, №9679865 (0730); сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AR 0314123, 0314125, 0314131, 0314132, 0314138 (0954); платіжне доручення №151 від 13.01.2021 (3001); документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка експедитора №27/01 від 27.01.2021, №27/01/21-2 від 27.01.2021, №28/01/21-1 від 28.01.2021, №3 від 25.01.2021, №4 від 25.01.2021 (3007); контракт №804/23- 16/2120003/34 від 01.01.2021 (m4104); додаток №1 від 01.01.20201 (специфікація №1) до контракту (4103); договір транспортного експедирування вантажів автотранспортом №804/2180012/15 від 01.01.2021, №804/2180014/15 від 01.01.2021 (4301); заявка №1 від 21.01.2021 до договору ТЕО з ПП «ТКФ «Берегіня», заявка №2 від 20.01.2021 до договору ТЕО з ФОП ОСОБА_1 (9000); постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 по справі №280/2261/20.

У той самий день митним органом було направлено позивачу Повідомлення, в якому зазначено про необхідність надання митниці (за наявності) додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, оскільки встановлені розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості:

1. Відповідно до п.6 ч.2 cт.53 Митного кодексу України одним з документів, що підтверджує заявлену митну вартість є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (якщо рахунок сплачено). До митного оформлення надано: 27/01 довідка ТЕО від 27.01.2021 (Видана ЧП ТКФ «Берегиня»), 27/01/21-2 довідка ТЕО від 27.01.2021 (Видана ЧП ТКФ «Берегиня»), 28/01/21-1 довідка ТЕО від 28.01.2021 (Видана ЧП ТКФ «Берегиня»), 3 Довідка ТЕО від 25.01.2021 (Видана ФОП ОСОБА_2 ), 4 Довідка ТЕО (Видана ФОП ОСОБА_2 ). В той же час в CMR від 25.01.2021 №472401, від 25.01.2021 № 472883 перевізником зазначено ФОП ОСОБА_2 , від 27.01.2021 № 777732, від 28.01.2021 №777738, від 27.01.2021 №9679865 перевізником зазначено ЧП ТКФ «Берегиня». Але договори між ФОП ОСОБА_2 та ПрАТ «Укрграфіт» до митного оформлення не надавались (таким чином взаємозв`язок між замовником та безпосередніми виконавцями (перевізниками) не підтверджено). Також, в усіх заявках на перевезення крім товару, що подано до оформлення зазначено інший товар, який до оформлення не надавався (пек кам`яновугільний). Додатково повідомляємо, що відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

2. В платіжному дорученні від 13.01.2021 №151 зазначена сума 200000 євро, проте відповідно до інвойсів, які надано до оформлення від 25.01.2021 №90690773, від 25.01.2021 №90690775, від 27.01.2021 № 90691013, від 27.01.2021 №90691021, від 28.01.2021 №90691108 сума складає 50180,00 Євро.

У зв`язку із наявними розбіжностями у позивача витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також повідомлено, що згідно з ч. 6 ст. 53 Кодексу декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

02.03.2021 декларантом позивача були надані митниці пояснення щодо зазначених зауважень митниці та наступні додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації - відомість руху ТМЦ за період 25.01.2021 - 28.01.2021 (вих.№ 10/1113 від 01.03.2021); прибутковий ордер №210022п, №210023п, №210026п, №210027п., №210028п; лист Rain Carbon Poland Sp.zo.o б/н від 25.01.2021 з перекладом; висновок ДП «Держзовнішінформ» №25/5 від 20.01.2021; лист ПрАТ «Укрграфіт» від 25.02.2021 №15-498; лист ФОП ОСОБА_1 № 27 від 24.02.2021; лист ДП «Держзовнішінформ» № 25/194 від 30.01.2020.

Однак, відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів від 02.03.2021 №UA110230/2021/000056/2, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена відповідачем із застосуванням резервного методу (метод 6) та становить 0,6939 євро за одиницю, а загальна вартість партії товару 69635,45 євро.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що під час розгляду додатково наданих документів було встановлено наступні зауваження: 1.Прибуткові ордери є внутрішніми документами, відповідно Типової форми № М-4, затвердженої наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193 та відображають оприбуткування товару на склад та не с документами наданими експортером, не є випискою з бухгалтерської документації, 2. Відомість руху від 01.03.2021 № 10/1113 не є документом наданими експортером, не є випискою з бухгалтерської документації, як того вимагає ч.3 ст.53 Митного кодексу України. 3. «Прейскурант» - лист щодо цін б/н від 25.01.2021 не містить інформації прайс-листа. 4. Висновок ДП ДЗІ № 25/5 від 20.01.2021, щодо проведення цінової експертизи поставки, за результатам якої підтверджено заявлену ціну товару ґрунтується на інформації документів митного оформлення (контракту та додатку №804/23-16/2120003/34 від 01.01.2021), посилається на наявну у експерта інформацію; ресурсів ДП «Держзовнішінформ», ІТС, спеціальних міжнародних агенцій та мережі інтернет та вказують на від`ємну цінову динаміку на коксівне вугілля на умовах поставки FOB з Китаю без зазначення якісних та вартісних показників пеку, який порівнюється, виробників, умов купівлі- продажу, що не дає можливості об`єктивно співставити заявлену декларантом вартість оцінюваною товару з даними експертного висновку не можливо, також не містить додатків, які б підтверджували джерела цінової інформації використані експертом, що не дає можливості перевірити обґрунтованість висновків експерта. Додатково повідомлено, що декларант від надання додаткових документів, визначених ч.3 ст.53 Митного кодексу України відмовився (за їх відсутністю). Враховуючи вимоги ст. 59 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо подібних товарів (в розрахунку 660 євро/т +транспортні витрати за МД UA№112080/2019/26907 від 25.09.2019).

В зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом було видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2021/00144.

З метою випущення товару у вільний обіг ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митного органу нову МД від 02.03.2021 № UA110230/2021/003999 та сплачено на 108195,88 грн. більше митних платежів (різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею), шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Протягом терміну, визначеного ч. 8 ст. 55 Кодексу, позивачем подана заява про повернення (вивільнення) фінансової гарантії та скасування рішення про коригування митної вартості № 16/1826 від 12.04.2021, до якої для підтвердження митної вартості товару ПрАТ «Укрграфіт» надано лист ПрАТ «Укрграфіт» від 26.11.2020 вих. № 15-349; листування з продавцем - Rain Carbon Poland Sp.zo.o щодо узгодження ціни товару; витяги з довідника по виробництву вуглеграфітової продукції в цеху № 1, № 2; ПТИ 1.03-20 (Передельная технологическая инструкция) редакція № 6, однак листом № 7.5-08-02-1/15/13/4233 від 22.04.2021 відповідач повідомив про відсутність підстав для скасування рішення.

Вважаючи прийняті відповідачем рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом про їх скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01 червня 2012 року.

Відповідно до частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (частина 1 статті 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частини 2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із частиною 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України вбачається, що цим Кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідності до частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7статті 54 Митного кодексу України).

Статтею 55 Митного кодексу встановлено порядок коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Згідно з частиною 12 статті 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Таким чином, аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі №820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Судом встановлено, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані всі документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог статті 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Однак, суд не приймає посилання відповідача про наявність розбіжностей в поданих до митного оформлення документах, а саме стосовно того, що до митного органу не надано документи згідно наказу Мінфіну від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», суд зазначає наступне.

Організація перевезення товару до митної території України від постачальника до ПрАТ «Укрграфіт» відбувалась на підставі договорів транспортного експедирування вантажів автотранспортом, укладених ПрАТ «Укрграфіт» з експедиторами - ПП «ТКФ «Берегиня», ТОВ «Анта-А», ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості товарів витрати, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Оскільки поставка товару здійснювалась на умовах FCA-Kedzierzyn-Kozle (Інкотермс- 2010), витрати, пов`язані з транспортуванням товару до місця ввезення на митну територію України, підлягають включенню до митної вартості товару, як складові митної вартості.

Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України, для підтвердження складових митної вартості подаються: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

При цьому, Митним кодексом України не визначено конкретного переліку документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, та не визначено, що такими доказами можуть бути тільки документи, зазначені в Наказі Мінфіну № 599 від 24.05.2012, на який посилається відповідач.

Разом з цим, і сам Наказ Мінфіну № 599 від 24.05.2012 не містить припису, що відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів можуть бути підтверджені виключно документами з переліку, наведеного в Правилах заповнення декларації митної вартості.

Зазначеним підтверджується відсутність встановленої законодавством імперативної вимоги обов`язково подавати при митному оформленні товару документи, зазначені в Наказі Мінфіну № 599 від 24.05.2012.

Оскільки законом не визначено докази, виключно якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами.

Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи, або тільки документи, зазначені в Наказі Мінфіну № 599 від 24.05.2012), а тому довідка експедитора про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Так, Верховним судом у постанові від 21.11.2019 по справі № 804/9754/15 зроблено висновок, що довідка про транспортні витрати є належним документом, який підтверджує вартість перевезення відповідно до вимог Митного кодексу України. Окрім того, зазначено, що МК України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому подані позивачем документи про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Правовий висновок щодо того, що довідка про транспортні витрати є належним документом, який підтверджує вартість перевезення відповідно до вимог Митного кодексу України наведений також у постановах Верховного суду від 10.04.2020 у справі №822/2806/15 від 02.07.2020 у справі №803/916/17.

На підтвердження вартості перевезення товару ПрАТ «Укрграфіт» надано митниці транспортні (перевізні) документи (накладні CMR) та видані експедиторами довідки про транспортно-експедиційні витрати для пред`явлення митним органам.

Довідки експедиторів про вартість перевезення містять посилання на реквізити укладеного з ПрАТ «Укрграфіт» договору транспортного експедирування вантажів та заявки до договору, а також містять відомості: про перевізників товару - найменування перевізників, номери автотранспортних засобів та маршрут; про вартість перевезення за всім маршрутом в цілому; про вартість перевезення до кордону України.

Відомості, зазначені в наданих відповідачу довідках експедиторів, щодо найменування перевізників, номери автотранспортних засобів та маршрут перевезення повністю відповідають відомостям, зазначеним в товаро-транспортних накладних CMR.

Надати договори між експедитором та перевізниками позивач не має можливості, оскільки не є стороною таких договорів, не набуває жодних прав та/або обов`язків за ними та не має цих документів у своєму розпорядженні. Митниці були надані листи експедиторів з повідомленням про неможливість надати документи, що стосуються третіх осіб.

Слід звернути увагу, що сам перелік витребуваних митним органом додаткових документів жодним чином не пов`язаний із зауваженнями, які визначені підставою для їх витребування.

Зазначене свідчить про відсутність будь-яких розбіжностей (тим більше таких, які мають вплив на правильність визначення митної вартості), між товаро-транспортними накладними CMR та довідками експедиторів про вартість перевезення.

Таким чином, подані ПрАТ «Укрграфіт» відповідачу документи на підтвердження витрат на транспортування товару до митного кордону України - товаро-транспортні накладні CMR та довідки експедиторів про вартість перевезення повністю узгоджуються між собою, не мають жодних розбіжностей, тим більше таких, що мають вплив на правильність визначення митної вартості. Водночас, в цих документах наявні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, якими в даному випадку є витрати на транспортування, що не включені у вартість товару.

Крім того, на думку суду, всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митниця не зазначила, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Що стосується зауваження митного органу до марок пеку, зазначених в заявках до договорів транспортного експедирування, насамперед слід звернути увагу, що цей документ не відноситься до переліку обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товару, та може бути наданий при митному оформленні додатково, за бажанням декларанта.

Крім того, судом встановлено, що згідно з пунктом 1 контракту від 01.01.2021 №804/23-16/2120003/34 продавець та виробник товару - Rain Carbon Poland Sp.zo.o зобов`язується поставити ПрАТ «Укрграфіт» продукцію - пек кам`яновугільний згідно з додатків (специфікацій) до контракту. Додатком № 1 від 01.01.2021 до контракту узгоджено поставку товару - пек електродний зв`язуючий гранульований марки ВХ 85 KS в період січень-березень 2021 року. Одночасно, додатком № 2 від 01.01.2021 до контракту узгоджено поставку пеку іншої марки - пек кам`яновугільний для просочки твердий марки HL-90M на цей самий період поставки: січень-березень 2021 року. Обидві марки пеку відносяться до пеку кам`яновугільного, оскільки сировиною для їх виробництва є кам`яновугільна смола.

Як пояснив представник позивача, оскільки поставка цих марок пеку відбувається одночасно, при цьому, під час прибуття автотранспорту під навантаження не відомо, якої саме марки пеку наявний обсяг у постачальника, достатній для завантаження, в заявках до договорів транспортного експедирування вказуються обидві марки.

З матеріалів справи вбачається, що в повідомленнях митниці декларанту визначено підставою для вимоги надати додаткові документи з переліку частини 3 статті 53 Митного кодексу України також те, що сума наданих до митного оформлення інвойсів є меншою від суми, яка зазначена в платіжному дорученні від 13.01.2021 №151.

З цього приводу судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що додатком № 1 (специфікація № 1) від 01.01.2021 до контракту узгоджено кількість товару 400 т (±10 %) на період поставки січень-березень 2021 року. Загальна вартістю всього обсягу товару по додатку №1 (специфікації №1) до контракту становить 200000 Євро.

Згідно з пунктом 5.1 контракту покупець здійснює передоплату за товар в розмірі 100 % вартості кількості товару по специфікації на підставі рахунку-проформи продавця на передоплату.

Відповідно до умов пункту 5.1 контракту, на підставі рахунку-проформи продавця на передоплату PRO-FORMA INVOICE №НВ/2021/01 від 05.01.2021 (наданий до митного оформлення разом із митною декларацією), позивачем платіжним дорученням №151 від 13.01.2021 було здійснено попередню оплату загальної суми вартості товару по специфікації №1 в розмірі 200000 Євро. про що безпосередньо зазначено в платіжному дорученні.

У силу пунктів 6.1, 6.2 контракту, пункту 2 додатку №1 (специфікації №1) до контракту, товар поставляється автомобільним транспортом та відвантажується партіями протягом строку поставки.

Згідно з умовами пунктів 5.2, 6.2, 6.3 контракту з кожною партією товару (на кожну одиницю автотранспорту) продавець направляє оригінали товаросупровідних документів, в тому числі, рахунок (інвойс) із зазначенням кількості та вартості завантаженого в автомобіль товару; Цей інвойс є обов`язковим товаросупровідним документом, що підтверджує право власності на товар, без якого неможливе здійснення перевезення товару. Партією вважається товар, відправлений за однією товаро-транспортною накладною.

До митного оформлення пред`являлось одночасно по декілька одиниць автотранспорту, на кожну з яких згідно умов контракту продавцем було виписано рахунки (invoice) із зазначенням реквізитів контракту найменування товару, ваги та вартості завантаженої в автомобіль партії, номеру автомобілю тощо.

Подані до митного оформлення декларантом позивача рахунки (invoice) на фактично відвантажену в кожну одиницю автотранспорту партію товару повністю ідентифікуються з поставленим товаром, містять найменування товару, посилання на контракт та умови поставки, відомості про ціну товару, визначену додатком №1 (специфікація №1) до контракту, вартість фактично відвантаженої в транспортний засіб кількості товару (вартість партії товару), номер транспортного засобу, в який завантажено товар, та є основними документами згідно з частиною 2 статті 53, частиною 2 статті 264, частини 3 статті 335 Митного кодексу України, що підтверджують митну вартість товару.

Таким чином, враховуючи умови контракту, обставина щодо відмінності суми коштів платіжного доручення №151 від 13.01.2021, яким здійснено передоплату за весь обсяг товару по специфікації №1. від суми коштів, зазначеної в кожному окремому рахунку, виписаному постачальником на кожну одиницю автотранспорту, та суми коштів по кожному митному оформленню, не становлять жодних суперечностей з умовами контракту, не суперечать приписам діючого законодавства.

Крім того, суд вважає, що ситуація, коли сума коштів, зазначена у платіжному дорученні з оплати за оцінюваний товар, не відповідає ціні цього товару, зазначеній в інших документах, доданих до вантажної митної декларації, не є підставою для твердження про розбіжність у документах, а тому для сумнівів у правильності визначення митної вартості.

Враховуючи зазначене, вимога відповідача про надання додаткових документів в зв`язку із тим, що сума наданих до митного оформлення інвойсів є меншою від суми, яка зазначена в платіжному дорученні від 13.01.2021 №151, є необґрунтованою та не відповідає приписам Митного кодексу України.

Таким чином, суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Щодо посилань відповідача та те, що враховуючи вимоги статті 64 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо вартості товару з розрахунку 660 євро/т + транспортні витрати за МД UA№112080/2019/26907 від 25.09.2019, UA№110230/2020/004645 від 27.02.2020, то суд ставиться до цього критично на підставові наступного.

За приписами частин 1, 2 статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Вищевказані сумніви митного органу судом відхиляються, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

Натомість, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення саме складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Як вбачається з оскарженого рішення про коригування митної вартості в самому рішення зазначено лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості. Приймаючи оскаржене рішення про коригування митної вартості митницею у графі 33, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії подібних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваного товару із застосуванням другорядного методу.

Такий підхід для формування оскаржуваних рішень про коригування митної вартості прямо суперечать цитованим вище положенням законодавства, що є самостійною підставою для їх скасування. Вказана позиція підтверджується уставленою судовою практикою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду викладеної в постанові від 21.12.2018 у справі №815/1670/17.

Митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини 2 статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.06.2019 у справі №803/337/17.

Оцінюючи оскаржуване рішення у сукупності з іншими обставинами справи, суд приходить переконання, що загальні посилання на норми Митного кодексу України, зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржені рішення про коригування митної вартості товарів від 26.02.2021 №UA110230/2021/000053/2, від 02.03.2021 №UA110230/2021/000056/2 та відповідні картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00138, № UA110230/2021/00144 є такими, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

У силу вимог частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Український графіт» (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22, ) про визнання протиправним та скасування рішень задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 26.02.2021 №UA110230/2021/000053/2, від 02.03.2021 №UA110230/2021/000056/2.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оформлені картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00138, № UA110230/2021/00144.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Український графіт» судовий збір у розмірі 7480,66 грн. (сім тисяч чотириста вісімдесят гривень шістдесят шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 12.10.2021.

Суддя І.В. Батрак