Справа № 580/4101/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4101/19 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Коротких А.Ю., Сорочка Є.О.

за участю секретаря Ковтун К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов від 10.12.2019 року, прийнятих державним виконавцем Яворським Олександром Миколайовичем у виконавчих провадженнях № 60676491 та № 60676398 про накладення штрафів у сумі 1 700 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами від 07 вересня 2020 року було відкрито апеляційне провадження і справу було призначено до розгляду у письмовому провадженні.

25 вересня 2020 року на адресу суду від апелянта надійшло клопотання про зупинення розгляду справи №580/4101/19 до розгляду у Верховному Суді справи №707/2951/19 провадження 61-9269ск20 за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Яворського О.М.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року поновлено провадження у справі.

У зв`язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 21.11.2019 року державним виконавцем відкрито виконавчі провадження № 60676491 та № 60676398 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Черкаським районним судом Черкаської області, щодо:

- зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання їй вільного доступу до приміщення будинку з наданням ключів від всіх вхідних дверей вказаного будинку;

- вселення ОСОБА_2 , в будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно з відкриттям вказаних проваджень державний виконавець прийняв постанови про стягнення виконавчого збору з боржника та направив на його адресу вимоги виконавця №25379/3, №25372/3 щодо добровільного виконання рішення суду протягом 10 днів.

04.12.2019 року позивачем було подано відповідачу заяву про закриття виконавчих проваджень № 60676491 та № 60676398, у зв`язку з їх повним фактичним виконанням.

За наслідками перевірки виконання рішення суду, державний виконавець склав акти від 10.12.2019 року, в яких вказав, що рішення суду не виконане позивачем, так як передано ключі лише від одного замка, коли їх фактично два.

На підставі вищевказаних актів відповідачем винесено постанову про накладення штрафу від 10.12.2019 року у виконавчому провадженні № 60676491 та постанову про накладення штрафу від 10.12.2019 року у виконавчому провадженні № 60676398 на 1700,00 грн. кожна.

Вважаючи вказані постанови про накладення штрафу протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною другою статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У свою чергу, стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону №1404-VIII).

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону №1404-VIII).

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Судом встановлено, що непогоджуючись з актами відповідача від 10.12.2019, в яких вказано, що рішення суду не виконане позивачем, позивач звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області зі скаргою.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 10.03.2020 у справі № 707/2951/19, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 09.06.2020 та постановою Верховного Суду від 16 червня 2021 року, скаргу ОСОБА_3 задоволено частково; визнано дії головного державного виконавця Черкаського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Яворського Олександра Миколайовича, у виконавчому провадженні № 60676398 від 21.11.2019 року, щодо складання акту від 10.12.2019 року про невиконання ОСОБА_1 рішення Черкаського районного суду Черкаської області про вселення ОСОБА_2 в будинок по АДРЕСА_1 - неправомірними; скасовано акт від 10.12.2019 року складений головним державним виконавцем Черкаського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Яворським Олександром Миколайовичем, у виконавчому провадженні № 60676398 від 21.11.2019 року; скасовано акт від 10.12.2019 року складений головним державним виконавцем Черкаського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Яворським Олександром Миколайовичем, у виконавчому провадженні № 60676491 від 21.11.2019.

Верховний Суд у постанові від 16.06.2021 зазначив, що станом на 10 грудня 2019 року ОСОБА_1 добровільно виконав судове рішення, оскільки ним було надіслано на адресу стягувача комплект ключів від вхідних дверей будинку та складено акт від 04 грудня 2019 року, який підписаний депутатом Руськополянської сільської ради Пономаренком І. І. в приміщенні Руськополянської сільської ради, про добровільне виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновки ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 10.03.2020 у справі № 707/2951/19, які згідно ст.78 КАС України є обов`язковими, свідчать про те, що позивач ще до відкриття виконавчого провадження у добровільному порядку виконав судове рішення, надіславши та надавши ключі від вхідних дверей будинку та вільного доступу до нього.

Відповідно до статті 78 КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні №707/2951/19, яке набрало законної сили, не підлягають доказуванню в рамках даної справи.

Враховуючи те, що відповідачем при складанні актів від 10.12.2019, на підставі яких винесено оскаржувані постанови про накладення штрафів від 10.12.2019, не дотримано вимоги ст. 63 Закону № 1404-VIII, постанови від 10.12.2019 у виконавчих провадженнях № 60676491 та № 60676398 про накладення штрафів є протиправними.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційних скаргах доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Є.О. Сорочко

А.Ю. Коротких