Справа № 300/1050/21
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/1050/21 пров. № А/857/12156/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Глушка І.В.,

при секретарі судового засідання: Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року (суддя Скільський І.І., ухвалене в м. Івано-Франківську) у справі № 300/1050/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в якому просив: визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у не зарахуванні йому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до страхового стажу при призначенні 21.06.2017 року пенсії по віку періодів роботи з 18.06.1991р. по 12.10.1995р. в Малому підприємстві «Дельта». Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області здійснити йому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перерахунок та виплату пенсії по віку із врахуванням страхового стажу за періоди роботи: з 18.06.1991р. по 12.10.1995р. в Малому Підприємстві «Дельта».

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року позов задоволено повністю.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яке у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Зокрема, апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що згідно запису трудової книжки за № 23-25 року позивач звільнений з роботи з МП «Дельта», однак запис наказу на звільнення не засвідчений печаткою. Відповідно до пункту 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Згідно пункту 25 запису трудової книжки, позивач 10.12.1995 звільнений з посади директора МП «Дельта», натомість наказ на звільнення датований 12.10.1995. Апелянт зазначає, що на підтвердження запису трудової книжки позивачем надано довідку №11 від 12.12.1995, яка видана МП «Дельта». Дана довідка містить розбіжності із записами трудової книжки, а саме; відрізняється дата звільнення з посади, крім того, довідка завірена відтиском печатки із абревіатурою УРСР. Інших документів, які б підтверджували вищезазначений період роботи не надано. Також апелянт посилається, що в даній довідці викликає сумніви відтиск печатки, оскільки початок видачі нових печаток з найменуваннями України розпочався з жовтня 1993 року, після затвердження наказом Міністерства внутрішніх справ України Інструкції про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів (наказ від 18.10.1993 №643). Також посилається на пропуск строку звернення в суд з позовом.

Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися та явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Протокольною ухвалою суду від 30.09.2021 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.06.2017 року отримує пенсію за віком.

В подальшому 08.02.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування всього трудового стажу до його пенсії, та відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 18.02.2021 року №0900-0202-8/5960 період роботи з 18.06.1991 по 12.10.1995 в малому підприємстві Дельта позивачу не зараховано, оскільки в трудовій книжці запис про звільнення з роботи не завірено відтиском печатки, відрізняється дата звільнення з посади - звільнення відбулося 10.12.1995 року, наказ про звільнення виданий 12.10.1995 року, а довідка, яка надана на підтвердження записів у трудовій книжці завірена печаткою із абревіатурою УРСР. Також зазначено про те, що МП Дельта як платник страхових внесків за період з 01.01.1992 по 31.12.1995 на обліку не перебував.

Не погоджуючись з вказаною відмовою ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до статті 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV), право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Статтею 24 Закону №1058-IV зокрема передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно норм статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Враховуючи наведені норми законодавства, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Як передбачено п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 (далі Інструкція №58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58, визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з записів у трудовій книжці від 03.03.1975 року ОСОБА_1 , 18.06.1991 року, на підставі наказу №3 від 18.06.1991 року, прийнятий на посаду головного бухгалтера МП Дельта. Відповідно до наказу від 12.10.1995 року №9 позивача 10.12.1995 року звільнено з посади директора МП Дельта. Відтиск печатки МП Дельта у трудовій книжці відсутній.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що вказані записи виконані без перекреслень, дати наказів про зарахування та звільнення позивача з роботи не містить ніяких виправлень.

Судом першої інстанції з пояснень позивача встановлено, що його звільнення з підприємства відбулося 12.10.1995 року, а при заповненні трудової книжки було допущено помилку, а саме замість дати звільнення 12.10.1995 року зазначено 10.12.1995 року.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано довідку Малого підприємства Дельта №11 від 12.12.1995 року про те, що ОСОБА_1 , дійсно працював в МП Дельта на посадах головного бухгалтера та директора з 19.06.1991року по 12.10.1995 року. Дана довідка скріплена підписом та печаткою підприємства з абревіатурою УССР.

Щодо посилання відповідача (апелянта) на те, що відтиск печатки у довідці №11 від 12.12.1995 року викликає сумніви, оскільки початок видачі нових печаток з найменуванням України почався з жовтня 1993 року, після затвердження наказу МВС України від 18.10.1993 №643 Інструкції про порядок видачі дозволів на виготовлення печаток і штампів, то судом першої інстанції вірно зазначено, що відтиск печатки малого підприємства Дельта у поданій позивачем довідці дійсно зразка Української Радянської Соціалістичної Республіки.

Разом з тим твердження пенсійного органу про неможливість зарахування періоду роботи з 19.06.1991 року по 12.10.1995 року до страхового стажу у зв`язку з тим, що такий період засвідчено печаткою підприємства, що діяли в період УРСР, судом першої інстанції вірно відхилено, оскільки положення постанови Президії Верховної Ради України від 11.05.1992 Про заходи щодо забезпечення виконання вимог дозвільної системи №2318-ХІІ та Інструкція про порядок видачі дозволів на виготовлення печаток і штампів, затверджена наказом МВС України від 18.10.1993 за №643, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28.10.1993 за №164, не містить жодних вказівок про нечинність фактично існуючих печаток та штампів та про обов`язок здійснення їх заміни.

Відповідачем також не наведено обґрунтувань, які дають суду підстави вважати, що в трудовій книжці позивача чи наданій довідці повинна стояти печатка саме зразка, передбаченого Інструкцією про порядок видачі дозволів на виготовлення печаток і штампів, затвердженої наказом МВС України від 18.10.1993 №643.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що та обставина, що підприємство не змінило свою печатку новою після припинення СРСР, не робить документи, які засвідчені нею, недійсними. На переконання суду відповідні записи у трудовій книжці позивача та подана ним довідка №11 від 12.12.1995 року є належними та допустимими доказами, що підтверджують його трудовий стаж.

Окрім цього, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до наданої копії трудової книжки, наступним записом після звільнення позивача 12.10.1995 року з Малого підприємства Дельта, є його прийняття 04.01.1996 року на роботу в ТОВ Прогрес на посаду бухгалтера. Вказані записи про звільнення позивача та прийняття не містить виправлень чи неточностей та є послідовним.

Також судом першої вірно відхилено твердження пенсійного органу про те, що МП Дельта як платник страхових внесків за період з 01.01.1992 по 31.12.1995 на обліку не перебувало, оскільки жодних доказів на підтвердження відсутності сплати таких внесків підприємством чи вжиття відповідачем заходів, спрямованих на погашення заборгованості, відповідачем суду не надано.

Посилання апелянта на пропуск строку звернення в суд з даним позовом, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відповідно до статті 87 Закону України Про пенсійне забезпечення нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відтак, враховуючи викладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про підставність позовних вимог до задоволення.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі № 300/1050/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 11.10.2021