Справа № 280/6016/21
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 жовтня 2021 року Справа № 280/6016/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Відрадненське» (70406, Запорізька область, Запорізький район, селище Відрадне, вул. Перемоги, буд. 3; )

до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (69114, м.Запоріжжя, вул. Героїв 93-ї бригади, буд. 16-А; ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Славутич» (37635, Полтавська область, Миргородський район, с. Малі Сорочинці, вул. Хомутецька, буд. 100; )

про визнання протиправним та скасування розрахунків в частині виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Відрадненське» (далі - позивач) до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі - відповідач), відповідно до якого просить суд:

- визнати протиправним та скасувати розрахунок №56298325 від 05.11.2020 в частині виконавчого провадження №56284185, яким віднесено на сплату та зменшено суму виконавчого збору з 126058,67 грн. на 3110,22 грн. до 122948,45 грн.;

- визнати протиправним та скасувати розрахунок №56298325 від 10.03.2021 в частині виконавчого провадження №56284185, яким віднесено на сплату та зменшено суму виконавчого збору з 122948,45 грн. на 3698,02 грн. до 119250,43 грн.;

- визнати протиправним та скасувати розрахунок №56298325 від 29.06.2021 в частині виконавчого провадження №56284185, яким віднесено на сплату та зменшено суму виконавчого збору з 119250,43 грн. на 30127,82 грн. до 89122,61 грн.;

- зобов`язати відповідача вчинити певні дії у виконавчому провадженні №56284185, а саме зменшити на 170 тис.грн. суму виконавчого збору пропорційно самостійно сплаченої суми платіжним дорученням №6212 від 22.04.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні старшого державного виконавця Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Швакової А.А. перебуває зведене виконавче провадження №56298325 від 02.05.2018 про стягнення з ПрАТ «Відрадненське» на користь юридичних осіб суми боргу. До складу зведеного виконавчого провадження №56298325 входить виконавче провадження №56284185 від 27.04.2018 (яке відкрито до внесених змін від 28.08.2018, якими частину другу статті 27 Закону України №1404-VIII змінено (Закон України №2475-VIII від 03.07.2018) про стягнення на користь СТОВ «Славутич» 2939548,05 грн. боргу та 293958,41 грн. виконавчого збору. У зв`язку із сплатою позивачем (боржником) на користь третьої особи (стягувача) заборгованості у сумі 1700000,00 грн., відповідачем в рамках виконавчого провадження №56284185 було зменшено суму боргу перед СТОВ «Славутич» на 1,7 млн. грн., однак сума виконавчого збору, пропорційно самостійно сплаченої суми не зменшилась, а повинна була зменшитись на 170 тис. грн. Позивач не згоден з розрахунками відповідача №56298325 від 05.11.2020, від 10.03.2021 та від 29.06.2021 в частині щодо виконавчого провадження, якими віднесено на сплату та зменшено суму виконавчого збору з 126058,67 грн. на 3110,22 грн. до 122948,45 грн., з 122948,45 грн. на 3698,02 грн. до 119250,43 грн. та з 119250,43 грн. на 30127,82 грн. до 89122,61 грн. відповідно, оскільки з урахуванням змін до законодавства, які були чинними у період існування заборгованості боржника, база обрахунку виконавчого збору змінювалась. З наведених підставі, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 22.07.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 17.08.2021.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 12.08.2021 надав до суду відзив на адміністративний позов (вх.№46148), в якому зазначає, що 27.04.2018 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, у якій вказано, що з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 293958,41 грн. та направлена сторонам виконавчого збору. 02.05.2018 винесена постанова про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №56284185. 22.04.2020 стягувач СТОВ «Славутич» надав платіжне доручення згідно якого встановлено, що боржником сплачено на рахунок стягувача заборгованість у розмірі 1700000,00 грн., тобто сума боргу, яка була частково сплачена 22.04.2019 вже після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 29.08.2018 щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання» від 03.07.2018, яким були внесені зміни до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, виконавчий збір стягується обов`язково у разі якщо його стягнуто не було і якщо борг погашений вже після відкриття виконавчого провадження. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 17.08.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Славутич» (далі - третя особа). Відкладено розгляд справи на 04.10.2021.

21.09.2021 до суду від третьої особи надійшов лист (вх.№54229), в якому зазначає, що буде згідно з будь-яким рішенням суду.

У судове засідання, призначене на 04.10.2021, з`явився представник відповідача. Подав до суду клопотання (вх.№57112), в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, а також розглянути справу в порядку письмового провадження.

Представники позивача та третьої особи до суду не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Заяв та/або клопотань до суду не подавали.

Частиною першою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, враховуючи клопотання представника відповідача, суд вважає за можливе завершити розгляд справи в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

На виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 01.03.2018 у справі №908/2377/17, яке набрало законної сили 03.04.2018, було видано наказ про примусове виконання судового рішення про стягнення з ПАТ «Відрадненське» на користь СТОВ «Славутич» основного боргу 2387071,58 грн. основного боргу та 96739,26 - 3% річних, суму 412331,08 грн. - інфляційних втрат, суму 43442,13 грн. судового збору, а всього 2 939 584,05 грн.

24.04.2018 до відділу надійшла заява від СТОВ «Славутич» з оригіналом виконавчого документу №908/2423/17 виданого 12.04.2018 про стягнення з ПАТ «Відрадненське» на користь СТОВ «Славутич» основного боргу 2387071,58 грн. основного боргу та 96739,26 - 3% річних, суму 412331,08 грн. - інфляційних втрат, суму 43442,13 грн. судового збору.

27.04.2018 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №56284185, у якій вказано, що з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 293958,41 грн. та направлена сторонам виконавчого збору.

02.06.2018 винесена постанова про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №56298325.

Платіжним дорученням №6212 від 22.04.2019 позивач частково сплатив суму боргу у розмірі 1700000,00 грн.

17.05.2019 до відповідача надійшла заява від СТОВ «Славутич», в якій стягувач повідомив про перерахування позивачем вищезгаданої суми у розмірі 1 700 000 грн. та просив повідомити про хід виконавчого провадження, а також чи були погашення заборгованості під час виконавчого провадження.

Позивачем 26.10.2020 на адресу відповідача було надіслано листа, в якому він повідомляє, що відповідно до протоколу №503573 від 25.09.2020 проведення електронних торгів, Приватна Науково-Виробнича Компанія «Інтербізнес» придбала на торгах у ДП «Сетам» наступне майно: будівля контори літ. А-2, загальна площа - 974,3 кв.м., будівля гаражів літ. Б, загальна площа 259,1 кв.м., за адресою: Запорізька область, Запорізький район, сщ. Відрадне, вул. Перемоги, 3. 07.10.2020 платіжним дорученням ПНВК «Інтербізнес» сплатило відповідачу суму за придбане майно.

У відповідь на даний лист відповідачем надіслано розрахунок №56298325 від 12.10.2020, з яким позивач в частині щодо виконавчого провадження №56284185, яким віднесено на сплату та зменшено суму виконавчого збору з 167 684,54 грн. на 41 625,87 грн. до 126 058,67 грн. не був згодний та оскаржив його до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2020 по справі №280/8130/20, яке 04.03.2021 набрало законної сили, позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Відрадненське» задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розрахунок від 12.10.2020 №56298325 в частині виконавчого провадження №56284185, яким віднесено на сплату та зменшено суму виконавчого збору з 167 684,54 грн. до 126 058,67 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства Відрадненське (70406, Запорізька область, Запорізький район, с. Відрадне, вул. Перемоги, 3) за Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (69089, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Героїв 93-ї бригади, 16-а) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102 грн.

Пізніше, відповідачем, у виконавчому провадженні №56284185 було зменшено суму боргу перед СТОВ «Славутич» на 1,7 млн грн., однак сума виконавчого збору, пропорційно самостійно сплаченої суми не зменшилася, а повинна була зменшитись на 170 тис.грн. На дату звернення до суду залишок суми виконавчого збору по ВП №56284185 складає 167684,54 грн.

За зиму 2021 року відповідачем було списано з рахунку позивача грошові кошти, які надійшли із сторонніх товариств у зв`язку із господарською діяльністю ПрАТ «Відрадненське».

На запит від 19.04.21 про розподіл отриманих коштів, Запорізьким районним відділом державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та неодноразове звернення за телефоном та на електрону адресу,

На усні та письмові запити позивача щодо розподілу отриманих коштів, відповідачем 07.07.2021 були надіслані розрахунки №56298325 від 05.11.2020 та №56298325 від 10.03.2021.

Частина нерухомого майна підприємства позивача відповідачем було передано ДП «СЕТАМ» для подальшої реалізації.

Відповідно до Протоколу №542228 від 10.06.2021 проведення електронних торгів, ТОВ «Вермутбуд» придбало на торгах у ДП «СЕТАМ» реєстраційний номер лота №480660 із найменуванням нерухомого майна: Насосна станція літ. А-2 з додатковими 6уд. (літ. Б, В, Е, Г, З, Д, Ж) зг.пл. 654,9 кв.м. та басейн №1, резервуари № 2, 3, паркани № 4, 5, 6, замощення-І, за адресою: Запорізька область, Запорізький район, сщ. Відрадне, вул. Шістдесят років BJIKCM, буд. 2. Місцезнаходження майна: Запорізька область, Запорізький район, сщ. Відрадне, вул.Шістдесят років BJIKCM, буд. 2.

TOB «Вермутбуд» сплатило відповідачу суму за придбане майно.

12.07.2021 Запорізьким районним відділом державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) позивачу було надіслано розрахунок № 56298325 від 29.06.2021.

Позивач, не погодившись з розрахунками №56298325 від 05.11.2020, від 10.03.2021 та від 29.06.2021 в частині щодо виконавчого провадження, звернувся до суду за їх скасуванням.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на території України.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, з наступними змінами та доповненнями, в редакції, чинній на момент здійснення оспорюваних виконавчих дій (далі - Закон України «Про виконавче провадження»).

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що одними із виконавчих документів є постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження.

Частинами першою, другою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці).

Згідно частини першої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як виконавчі листи.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

З наведених законодавчих норм вбачається, що виконавець зобов`язаний вчинити виконавчі дії у спосіб, передбачений виконавчим документом.

Згідно з пунктом 1 частини першої, частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частинами першою, другою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, яка була чинна до 28.08.2018, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої, частини дев`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Приписами статей 40, 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Частиною третьою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частини четвертої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Підпунктом 5 пункту 27 Закону України від 03.07.2018 № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» (далі - Закон № 2475-VIII), який набрав чинності 28.08.2018, внесено зміни до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у частині другій слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінити словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 640/3430/19, «…З аналізу статей 27 та 42 Закону № 1404-VІІІ (у редакції, що діяла до 28.08.2018 року), слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

59. Тобто, з урахуванням редакцій Закону № 1404-VIII, які були чинними у період існування заборгованості позивача, база обрахунку виконавчого збору змінювалась, а саме: в період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28 серпня 2018 року - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

60. Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

61. Конституційний Суд України в рішенні від 9 лютого 1999 року у справі №1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

62. Отже, положення статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, зменшували відповідальність позивача, як боржника, у порівнянні з нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, яка була чинна після 28 серпня 2018 року, оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

63. З урахуванням того, що внесені Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ погіршили становище боржника - ОСОБА_1 , а також те, що державною виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом, що зумовило стягувача звернутись до приватного виконавця, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі в розмірі 10501462,32 гривень і, відповідно, відкриття виконавчого провадження з виконання такого рішення органу державної виконавчої служби…

69. Однак, підставою задоволення позову в цій справі є як порушення суб`єктом владних повноважень порядку прийняття спірної постанови про стягнення виконавчого збору, так і необхідність застосування до спірних правовідносин приписів статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, оскільки у процесі виконання судового рішення становище боржника було погіршеним у зв`язку із прийняттям змін до статті 27 Закону № 1404-VІІІ, що суперечить статті 58 Конституції України. Даний правовий висновок, як вже зазначалось, викладено в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі №400/878/20, від 12 серпня 2020 року у справі №1340/5053/18, від 29 липня 2020 року у справі №1340/5050/18, від 14 травня 2020 року у справі №640/685/19, який судом апеляційної інстанції не був застосований в оскаржуваному рішенні, що свідчить про підтвердження підстави відкриття касаційного провадження у цій справі…».

Відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 28.01.2021 по справі № 420/769/19, «…Тож державний виконавець визначив суми виконавчого збору у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчими документами, застосувавши таким чином фактично Закон № 1404-VIII у редакції Закону № 2475-VIII.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

В даній справі позивачем є юридична особа, на яку приписи частини першої статті 58 Конституції України не поширюються.

Правова позиція Великої Палати Верховного Суду, висловлена у постанові від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18 (про можливість стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від фактично стягнутих у межах виконавчого провадження сум), стосується правовідносин, що виникли до внесення змін до статті 27 Закону №1404-VІІІ, а тому не є релевантною спірним відносинам.

Підсумовуючи вищевикладене суд зауважує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Враховуючи наведене, оскаржувані розрахунки №56298325 від 05.11.2020, від 10.03.2021 та від 29.06.2021 в частині щодо виконавчого провадження №56284185, щодо суми виконавчого збору є повністю обґрунтованими, у зв`язку із чим позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Відрадненське» задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, питання розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Відрадненське» (70406, Запорізька область, Запорізький район, селище Відрадне, вул. Перемоги, буд. 3; ) до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (69114, м.Запоріжжя, вул. Героїв 93-ї бригади, буд. 16-А; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Славутич» (37635, Полтавська область, Миргородський район, с. Малі Сорочинці, вул. Хомутецька, буд. 100; ) про визнання протиправним та скасування розрахунків в частині виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі виготовлено 07.10.2021.

Суддя М.С. Лазаренко