Справа № 580/5125/21
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року справа № 580/5125/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови застосувати під час обчислення пенсії позивача показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017-2019 роки (7763 грн. 17 коп.), з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та щодо відмови зарахувати у пільговому обчисленні період роботи позивача з 01.01.1991 по 22.04.1996 на Крайній Півночі;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017-2019 роки (7763 грн. 17 коп.), починаючи з 01.12.2020;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком, зарахувавши до стажу роботи період її роботи на Крайній Півночі з 01.01.1991 по 22.04.1996 в пільговому обчисленні, один рік, як один рік і шість місяців, починаючи з 01.12.2020;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу заборгованість з виплати пенсії за період з 01.12.2020 до моменту виплати поточної перерахованої пенсії за рішенням суду.

Ухвалою суду від 09.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 07.09.2021 витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), тому зупинено провадження в адміністративній справі №580/5125/21 до отримання від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області витребуваних документів.

Ухвалою суду від 12.10.2021 поновлено провадження у справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що на його думку відповідач протиправно не здійснив зарахування до стажу роботи період її роботи на Крайній Півночі з 01.01.1991 по 22.04.1996 в пільговому обчисленні, один рік, як один рік і шість місяців, починаючи з 01.12.2020. Крім того, позивач вважає, оскільки їй вперше в Україні призначено пенсію за віком з 01.12.2020, тому відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017-2019 роки (7763 грн. 17 коп.), починаючи з 01.12.2020.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив в якому зазначив, що зарахування періоду роботи в районах Крайньої Півночі починаючи з 01.01.1991 законодавством не передбачено. Також відповідач вказав, що позивач з 1993 отримувала пенсію за віком в Російській Федерації, тому відсутні правові підстави для здійснення позивачу перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017-2019 роки.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала в районах Крайньої Півночі у період з 23.01.1969 по 22.04.1996.

Починаючи з 1993 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком у Російській Федерації, а з 01.12.2020 їй призначено пенсію за віком в Україні.

На звернення представника позивача щодо зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 період її роботи на Крайній Півночі з 01.01.1991 по 22.04.1996 в пільговому обчисленні, а також здійснення перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017-2019 роки, відповідач листом від 15.03.2021 №2300-0304-8/16498, що до страхового стажу позивача зараховано період роботи в районах Крайньої Півночі із 23.01.1969 по 23.01.1981, з 20.08.1981 по 31.12.1991 в полуторному розмірі, однак зарахування періоду роботи в районах Крайньої Півночі починаючи з 01.01.1991 законодавством не передбачено. Також відповідач вказав, що позивач з 1993 отримувала пенсію за віком в Російській Федерації, тому відсутні правові підстави для здійснення позивачу перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017-2019 роки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом; у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993, громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): жінки - по досягненні 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

Із матеріалів справи судом встановлено, що Головним управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано період роботи в районах Крайньої Півночі із 23.01.1969 по 23.01.1981, з 20.08.1981 по 31.12.1991 в полуторному розмірі

Суд акцентує увагу, що фактичними обставинами цієї справи відповідачем не заперечується факт роботи позивача у районах Крайньої Півночі, тобто, спору про те, що місцевість, де працювала позивачка, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області вважає, що періоди роботи позивача у районах Крайньої Півночі після 01.01.1991, не передбачено законодавством і Угодами щодо пенсійного забезпечення, отже, для правильного вирішення цього спору судам попередніх необхідно було з`ясувати, чи достатньо для пільгового обчислення стажу роботи у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, подання позивачем трудової книжки із записами стосовно періоду роботи у цих районах (місцевостях) і довідок, виданих за місцем роботи та архівними установами, а також встановити, чи передбачено нормами законодавства право на таке обчислення для стажу роботи, набутого після 01.01.1991.

Надаючи оцінку щодо наявності правових підстав для зарахування у пільговому обчисленні періодів роботи позивача у районах Крайньої Півночі після 01.01.1991, суд зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №302/662/17-а, від 18.12.2018 у справі №263/13671/16-а, від 10.01.2019 у справі №352/1612/15а (2а/352/70/15), від 10.09.2019 у справі №348/2208/16-а, від 14.11.2019 у справі №265/6105/16-а.

Суд наголошує на тому, що положення Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 лише надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Проте, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15.01.1993, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991 й нормами Законів України «Про пенсійне забезпечення» і «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Виходячи з наведеного суд вважає, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 31.01.2018 (справа №676/7065/14-а), від 30.05.2019 (справа №348/2974/14-а), від 19.09.2019 (справа №348/2208/16-а) та від 08.07.2021 (справа №459/2778/16-а).

У постановах від 30.05.2019 у справі №348/2974/14-а та від 28.11.2019 у справі №348/400/17 Верховний Суд зазначив наступне: « <…> відповідно до ст. 3 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993р. при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р.).

Тобто, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Проте, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15.01.1993, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Виходячи з наведеного суд вважає, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.06.2021 (справа №352/200/16-а).

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо зарахування до стажу роботи позивача період її роботи на Крайній Півночі з 01.01.1991 по 22.04.1996 в пільговому обчисленні, один рік, як один рік і шість місяців, починаючи з 01.12.2020.

Щодо позовних вимог про здійснення перерахунку та виплати пенсії позивача з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017-2019 роки (7763 грн. 17 коп.), починаючи з 01.12.2020, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Отже, вказана норма передбачає врахування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Згідно з статтею 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІV регламентований порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV. Однак, якщо мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Зазначені висновки щодо здійснення призначення пенсії, а не переведення згідно з частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІV викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №876/5312/17.

Із матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 починаючи з 1993 було призначено пенсію за віком у Російській Федерації, а з 01.12.2020 їй призначено пенсію за віком в Україні.

Тому при обчисленні пенсії за віком в Україні відповідно до Закону №1058-ІV слід застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

За таких обставин суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Щодо вимоги позивача про звернення рішення суду до негайного виконання рішення суду про присудження виплати пенсії в частині виплати пенсії за віком позивачу у межах суми стягнення за один місяць суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, негайне виконання в межах сум платежу за один місяць застосовується у разі стягнення грошових сум з відповідача.

Оскільки належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, а не стягнення грошових сум, тому негайне виконання рішення суду у спірних правовідносинах не застосовується.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови застосувати під час обчислення пенсії ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2017-2019 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2017-2019 роки, починаючи з 01.12.2020, із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.А. Гайдаш