Справа № 821/1438/14
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 821/1438/14
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря Худика С.А.

за участю представника апелянта Бужор А.Ю.

за участю представника відповідача Литовської Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудпроект-1" на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23 травня 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудпроект-1" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергобудпроект - 1» (далі - позивач, платник, Товариство, ТОВ «Енергобудпроект - 1») звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, контролюючий орган, ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі ), в якому просило: скасувати податкові повідомлення - рішення від 23.04.2014 № та від 23.04.2014 №.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилаючись на приписи пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України, зазначив про протиправність прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень - рішень на підставі акта перевірки від 20.03.2014 № 96/21-03-22-05/34660110 до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні №0000026 та вказав про правомірність формування Товариством даних податкового обліку за результатами господарських відносин із ТОВ «АТЗ-Сервіс» у періоді, що перевірявся.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 23 травня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Стягнуто з Товариства несплачений судовий збір у сумі 4384,80 грн. до Державного бюджету.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у задоволенні клопотання Товариства про закриття провадження у справі у зв`язку з примиренням сторін - відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Енергобудпроект-1» - залишено без задоволення, постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23 травня 2014 року - залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність проведення контролюючим органом перевірки Товариства, оскільки у кримінальному провадженні, в межах якого призначено перевірку Товариства, здійснювалося досудове розслідування відносно службових осіб ТОВ «КСЗ», а не відносно позивача, а тому доводи платника про відсутність у контролюючого органу правових підстав для прийняття за результатом проведеної перевірки податкових повідомлень - рішень до набрання законної сили рішенням суду (обвинувальним вироком, ухвалою про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами) у відповідному кримінальному провадженні, з огляду на положення пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України, є необґрунтованими. Також, суди вказали про протиправність формування Товариством даних податкового обліку за результатами господарських операцій із ТОВ «АТЗ Сервіс», оскільки у контрагента відсутні необхідні основні засоби (спеціальні машини та механізми), трудові ресурси (висококваліфіковані спеціалісти) для виконання обумовлених договорами робіт (надання послуг). Суд не заперечував фактичне отримання Товариством робіт та послуг, наведених у складених ТОВ «АТЗ Сервір» документах, при цьому вказав, що, оскільки ТОВ «АТЗ Сервір» не могло бути постачальником спірних робіт та послуг, а фактичний постачальник цих товарів та послуг невідомий, останні є такими, що безоплатно отримані платником у спірному періоді.

Не погодившись із зазначеними рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі. На обґрунтування вимог касаційної скарги зазначив, що 20.03.2015 ДПІ у м. Херсоні прийнято рішення №21 про погодження застосування податкового компромісу з податку на додану вартість та податку на прибуток, донарахованих за результатами планової документальної перевірки ТОВ «Енергобудпроект-1». На виконання зазначеного рішення Товариством у визначений законом строк сплачено 5% від суми визначених оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями грошових зобов`язань, тобто між платником та контролюючим органом досягнуто податковий компроміс, а тому провадження у справі має бути закрито. Також, скаржник у своїй касаційній скарзі виклав заперечення на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року, якою Товариству відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Постановою Верховного Суду від 09 липня 2021 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобудпроект - 1» - задоволено частково.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року скасовано, направлено справу №821/1438/14 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд зазначив: «судом апеляційної інстанції не надано належної правової оцінки рішенню Головного управління ДФС у Херсонській області № 21 від 20.03.2015, яким погоджено застосування податкового компромісу по податковим повідомленням - рішенням від 23.04.2015 № на суму основного платежу з податку на прибуток у розмірі 142 267,00 грн та № на суму основного платежу з податку на додану вартість у розмірі 136 310,42 грн. Не з`ясовано, чи виконало Товариство покладений на нього пунктом 2 підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України обов`язок, зокрема, чи сплатило необхідні для застосування податкового компромісу за оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями у відповідній частині суми.

Також суд апеляційної інстанції не встановив, чи оскаржувалося позивачем рішення Головного управління ДФС у Херсонській області» № 21 від 20.03.2015 в частині відмови у застосуванні податкового компромісу та не з`ясував, чи набули визначені оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями від 23.04.2014 № та № суми грошових зобов`язань, до яких не застосовано податковий компроміс, статусу узгоджених».

В апеляційній скарзі, позивач не погоджується з рішенням суду від 23 травня 2914 року, та посилається на те, що правовідносини між ТОВ «Енергобудпроект -1» та ТОВ Роял-консалтинг» не були предметом перевірки, а тому встановлення обставин погашення/непогашення боргу перед новим кредитором (ТОВ «Роял - консалтинг») виходить за межі предмету перевірки. Крім того, суд першої інстанції, не просто надав оцінку висновкам акту по даному «епізоду», а фактично здійснив самостійну перевірку та «перекваліфікував» безнадійну заборгованість у безоплатно отриману допомогу. Отже, на думку апелянта, ознака безнадійної заборгованості, що визначена абз. "в" пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПКУ відноситься до наявної дебіторської заборгованості у суб`єкта господарювання, а не кредиторської. ТОВ «Енергобудпроект-1» дотримується правової позиції, згідно якої формулювання «заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією» розуміє під собою дебіторську заборгованість збанкрутілих чи ліквідованих підприємств. Висновок, наведений в Акті ґрунтується на підставному розширеному тлумаченню даної норми.

Протокольною ухвалою апеляційного суду здійснено заміну сторони відповідача в апеляційному провадженні з ДПІ у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області на правонаступника Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, що є відокремленим підрозділом ДПС України.

Після з`ясування обставин справи та дослідження доказів, апеляційний суд, за згодою сторін, перейшов у письмове провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі направлення ДПІ у м. Херсоні від 11.03.2014 №229/21-03-22-05 та постанови прокурора прокуратури Києво - Святошинського району Київської області від 05.02.2014, згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України посадовими особами контролюючого органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питання дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам із ТОВ "АТЗ-Сервіс" за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, подальшої реалізації придбаних товарно-матеріальних цінностей та відображення здійснених фінансово-господарських операцій у податковій звітності, про що складено акт від 20.03.2014 №96/21-03-22-05/34660110 (далі - Ант перевірки).

Як вбачається з Акта перевірки, контролюючий орган дійшов висновку про порушення Товариством вимог:

- підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 138.1, пунктів 138.2, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження Товариством податку на прибуток на загальну суму 274455,00 грн., зокрема, за 4 квартал 2011 року на 142266,98 грн., за 2013 рік на 94441,56 грн.;

- пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення позивачем податкового кредиту за жовтень та листопад 2011 року на загальну суму ПДВ у розмірі 136 310,42 грн., та до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 136 310,42 грн., зокрема, за жовтень 2011 року - 41868,86 грн., за листопад 2011 року - 94441,56 грн.

На підставі Акта перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення - рішення від 23.04.2014:

- № 000143200, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 349 549,09 грн., з яких за основним платежем 274 455,05 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 66094,04 грн.

- № , яким платнику збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 204 465,63 грн., з яких за основним платежем 136 310,42 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 68 155,21 грн.

Контролюючий орган дійшов висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом у періоді, що перевірявся.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення - рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється у разі отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесених ними відповідно до закону.

Пунктом 86.9 статті 86 ПК України встановлено, що у разі якщо грошове зобов`язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення не приймається до набрання законної сили відповідним судовим рішенням лише у випадку, якщо відносно посадових осіб цього ж платника податків, який перевіряється, в рамках кримінального провадження розслідується кримінальне правопорушення, предметом якого є податки та/або збори.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача слугувала постанова прокурора прокуратури Києво-Святошинського району Київської області від 05.02.2014 про призначення позапланової документальної перевірки, прийнята в рамках досудового розслідування за № 0000026 від 28.11.2012 відносно службових осіб ТОВ «КЗС» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що перевірка позивача була проведена контролюючим органом в рамках кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення предметом якого є податки та/або збори стосовно посадових осіб іншого суб`єкта господарювання, а не позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність доводів Товариства про протиправність прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень - рішень до отримання відповідного судового рішення (обвинувального вироку, ухвали про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що

- податковим повідомленням-рішенням від 23 квітня 2014 року № збільшені суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 204 465,63 грн. (136 310,42 грн. за основним платежем та 68 155,21 грн. за штрафними санкціями), у зв`язку з завищенням податкового кредиту з ПДВ за жовтень та листопад 2011 року по взаємовідносинам позивача з контрагентом ТОВ «АТЗ Сервіс»;

- податковим повідомленням-рішенням від 23 квітня 2014 року № збільшена сума грошового зобов`язання з податку на прибуток з приватних підприємств в розмірі 340 549,09 грн. (274 455,05 грн. за основним платежем та 66 094,04 грн. за штрафними санкціями), у зв`язку з заниженням валових витрат за 2-4 квартали 2011 року на суму 618552,09 грн., що пов`язано з віднесенням позивачем до валових витрат обсягів придбання послуг від ТОВ «АТЗ Сервіс», які фактично не придбавались. Також збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток з приватних підприємств пов`язано із заниженням позивачем у 2013 році доходів на суму 695 724,83 грн. за рахунок безнадійної кредиторської заборгованості перед ТОВ «РОЯЛ-КОНСАЛТИНГ» (договір відступлення права вимоги № 01/15-12-2012, за яким ТОВ «АТЗ Сервіс» передало ТОВ «РОЯЛ-КОНСАЛТИНГ» право вимоги первісного кредитора до боржника ТОВ «Енергобудпроект-1», згідно умов договорів підряду № 07/10-01 від 07.10.2011 р., № 12/10 від 12.10.2011 р., № 24/10-02 від 24.10.2011 р., у загальному розмірі права вимоги - 695 724,83 грн.), що призвело до несплати позивачем податку на прибуток в розмірі 132 188,05 грн.

Як було зазначено вище, перевірка платника податків, проводилась на підставі постанови прокурора Києво-Святошинського району Київської області від 5 лютого 2014 року. Прокурором повідомлялось, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2013 року по справі №359/8722/13-к, директора ТОВ «АТЗ-Сервіс» - ОСОБА_1 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України.

Вироком встановлено, що ОСОБА_1 погодився на пропозицію невстановленої слідством особи за грошову винагороду зареєструвати на своє ім`я підприємство без наміру здійснення господарської діяльності, у зв`язку з чим провів державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ «АТЗ-Сервіс», підписав документи з реквізитами цього підприємства, необхідні для розрахункового рахунку (картку зі зразками підписів та відбитком печатки), заяву для відкриття поточного рахунку, договір банківського рахунку та довіреність на ім`я Шугайло Ю.В. про право представляти інтереси підприємства, а також інші документи. В подальшому ОСОБА_1 ппідприємницьку діяльність не здійснював, угод фінансового та господарського характеру не складав, печаткою підприємства не користувався, податкової звітності не складав та не подавав.

Під час перевірки встановлено, що позивач у жовтні-листопаді 2011 року задокументував придбання у ТОВ «АТЗ-Сервіс» послуг з реконструкції та будівництва споруд та механізмів електропостачального призначення, що належать ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» на загальну суму 817 862,50 грн., із яких ПДВ 136 310,40 грн. Вартість робіт та послуг підтверджено актами виконаних робіт та платіжними документами, частина вартості робіт та послуг (у сумі 122137,67 грн.) сплачена ТОВ «АТЗ-Сервіс» у безготівковому порядку.

Крім того, відповідно до договору відступлення права вимоги № 01/15-12-2012, ТОВ «АТЗ-Сервіс» передало ТОВ «Роял-Консалтинг» право вимагати сплати решти заборгованості позивача за послуги та роботи отримані, позивачем у жовтні - листопаді 2011 року. Станом на кінець перевіреного періоду рахується заборгованість позивача у сумі 695 724,83 грн. перед ТОВ «Роял-Консалтинг», яке має стан 11 «припинено, але не зняте з обліку».

16 березня 2015 року на адресу контролюючого органу від ТОВ «Енергобудпроект-1», надійшла заява про застосування податкового компромісу по оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, на підставі п. 1 підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України.

Так, Законом України № 63-УІІІ від 05.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу», розділ ХХ « Перехідні положення» Податкового Кодексу України - доповнено підрозділом 9-2 «Особливості уточнення податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу», яким запроваджено новий для України того часу правовий інститут податкового компромісу.

Цей закон є тим законодавчим нормативним актом, що регулює основні засади, правові підстави та порядок застосування режиму звільнення платника податків від юридичної відповідальності за заниження податкових зобов`язань за умови їх часткової сплати.

З метою забезпечення належної організації роботи підрозділів щодо застосування податкового компромісу, Державною фіскальною службою України було розроблено та наказом від 17.01.2015 № 13 затверджено «Методичні рекомендації щодо особливостей уточнення податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу».

Відповідно до визначення, наведеного у пункті 1 підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу.

Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість. Цим же пунктом визначено також низку умов, яким має відповідати такий уточнюючий розрахунок, та обумовлюються деякі правові наслідки його подання.

Згідно із абзацом 1 пункту 2 підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), сума заниженого податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Таким чином, право платника на податковий компроміс закон пов`язує саме з наявністю податкових зобов`язань з певних видів податків за певні податкові періоди, а не з обов`язковою наявністю податкового повідомлення-рішення за такими зобов`язаннями.

Разом з тим, як вбачається з уточненої прохальної частини апеляційної скарги (додаткові пояснення у справі від 14.09.2021 р.), Позивач просить скасувати Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23.05.2014 року, а провадження у справі закрити у зв`язку із примиренням сторін шляхом досягнення податкового компромісу.

Від Відповідача до апеляційного суду також надійшло клопотання про закриття провадження по справі № 821/1438/14 в частині оскарження податкових повідомлень-рішень від 23.04.2015 року № та № , по яких досягнуто податковий компроміс. Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23.05.2014 року по справі № 821/1438/14 в частині відмови в задоволенні позовних вимог по податковому повідомленню-рішенню від 23.04.2014 року № в частині грошового зобов`язання по взаємовідносинам з ТОВ «РОЯЛ- КОНСАЛТИНГ» по податку на прибуток : основна сума - 132 188,07 гривень, штрафна санкція - 66 094,04 гривні - залишити без змін.

Стосовно цих клопотань, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно зі ст. 314 КАС України, позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного провадження. У разі відмови від позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі: якщо сторони досягли примирення.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 березня 2015 року на адресу контролюючого органу від ТОВ «Енергобудпроект-1», надійшла заява про застосування податкового компромісу по оскаржуваним податковим повідомленням- рішенням, на підставі п.1 підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України.

20 березня 2015 року ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області, прийнято Рішення №21 про погодження застосування податкового компромісу по податку на додану вартість та часткового застосування податкового компромісу по податку на прибуток, донарахованому за результатами планової документальної перевірки ТОВ «Енергобудпроект-1».

Так, з Рішення №21 від 20.03.2015 року вбачається, що донарахована сума з ПДВ складає 136 310,62 гривні та пов`язана з завищенням податкового кредиту по ПДВ за жовтень, листопад 2011 року по взаємовідносинам з ТОВ «АТЗ-Сервіс», що відповідає умові застосування податкового компромісу, зазначеного в п.1 підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Податок на додану вартість у розмірі 5% від основного платежу становить 6 816,00 гривень.

Заниження валових витрат за 2-4 квартал 2011 року на суму 618 522,09 гривень пов`язано з віднесенням до валових витрат обсягів придбання послуг від ТОВ «АТЗ- Сервіс», які фактично не придбавались. Податок на прибуток від даного порушення складає 142 267 грн. Податок на прибуток у розмірі 5% від основного платежу 5% становить 7 113,00 грн.

Крім того, в 2013 році встановлено заниження доходів на суму 695 724,83 гривні за рахунок безнадійної кредиторської заборгованості перед ТОВ «РОЯЛ- КОНСАЛТИНГ», що не відповідає умові застосування податкового компромісу, зазначеного в п.1 підрозділу 9 - 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Таким чином, контролюючим органом, відповідно до п. 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, погоджено застосування податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню від 23.04.2015 року № на суму основного платежу по податку на прибуток 142 267 гривні та № на суму основного платежу по податку на додану вартість 136 310, 42 гривні.

В застосуванні податкового компромісу на суму 695 724,83 гривні за рахунок безнадійної кредиторської заборгованості перед ТОВ «РОЯЛ- КОНСАЛТИНГ» відмовлено.

Для досягнення податкового компромісу ТОВ «Енергобудпроеки-1» зобов`язано сплатити до бюджету податок на додану вартість у розмірі 6 816,00 гривні, та по податку на прибуток у розмірі 7 113,0 гривні.

27 березня 2015 року директором ТОВ «Енергобудпроект-1» Хабловим В.П. отримано під підпис рішення № 21 про погодження податкового компромісу, розрахунок податку з ПДВ та ПП.

Рішення № 21 від про погодження застосування податкового компромісу по ПДВ та ПП від 20.03.2015 року Позивачем не оскаржувалось.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Енергобудпроект-1» сплатило узгоджені податкові зобов`язання по податковим повідомленням - рішенням згідно податковому компромісу на суму 13 722, 75 грн. ( податок на прибуток) та 6 815, 52 грн. ( податок на додану вартість ), що підтверджується копіями платіжних доручень №№ 169, 170 від 19.03.2015 року.

Відповідно до п.п. 7, 8 підрозділу 9-2 Розділу ХХ « Перехідні положення» ПК України, процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов`язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов`язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов`язання вважається неузгодженим.

Процедура податкового компромісу щодо розміру та строків сплати заниженого податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, встановлена цим підрозділом, поширюється також на випадки, коли у платника податків незалежно від процедури податкового компромісу за рішенням контролюючого органу розпочата документальна перевірка або складено акт за наслідками такої перевірки. У таких випадках платник податків має право подати до контролюючого органу, який призначив документальну перевірку або склав акт за результатами такої перевірки, відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань до податкових декларацій за звітні податкові періоди в порядку, визначеному пунктом 1 цього підрозділу.

Податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов`язань згідно із цим підрозділом.

Після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобов`язання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.

Згідно Розділу 3 «Методичних рекомендації щодо особливостей уточнення податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу», затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 17.01.2015 № 13, визначена процедура податкового компромісу, відповідно до якої: п.3.12. Заява про компроміс по ППР для досягнення компромісу по неузгоджених сумах податкових зобов`язань (пункт 7 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу) у випадках, визначених у абзацах 3, 4 та 5 пункту 2.2 цих Методичних рекомендацій, подається до контролюючого органу у довільній письмовій формі.

У такій заяві доцільно зазначати дату, номер податкового повідомлення-рішення, стан узгодження, відповідний фіскальний або судовий орган, де перебуває на оскарженні податкове повідомлення-рішення, суму податку на прибуток та/або ПДВ, щодо якої платник податків бажає досягнути податкового компромісу (із зазначенням податкових (звітних) періодів, операцій, по яких були здійснені донарахування в акті перевірки, контрагентів тощо).

У такому випадку днем узгодження платником податків податкових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу.

При отриманні контролюючим органом за основним місцем податкового обліку платника податків Заяви про компроміс по ППР такий орган розглядає таку заяву, а також необхідні матеріали на предмет їх відповідності умовам податкового компромісу, передбаченим Кодексом.

Досягнення податкового компромісу здійснюється за Заявою про компроміс по ППР лише у разі відповідності заяви та податкового зобов`язання, щодо якого її подано, умовам податкового компромісу, передбаченим Кодексом, та сплати платником податків такого податкового зобов`язання у сумі, визначеній пунктом 2 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу, у встановлені Кодексом терміни сплати узгодженого податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом.

До проекту рішення додається розрахунок сум податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких може бути застосований податковий компроміс з розбивкою по податкових повідомленнях-рішеннях, податках (з окремим визначенням сум податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій), періодах, а також з виділенням сум, що підлягають сплаті для досягнення податкового компромісу (5 відсотків) та погашенню.

Рішення щодо погодження/непогодження застосування процедури податкового компромісу приймається у довільній формі. При цьому в обов`язковому порядку в ньому зазначається: дата прийняття рішення; дата, номер Заяви про компроміс по ППР; дата, номер податкового повідомлення-рішення, загальна сума грошових зобов`язань по повідомленню-рішенню; відомості щодо оскарження податкового повідомлення-рішення в адміністративному/судовому порядку; наявність кримінального провадження; норми законодавства, що є підставою для прийняття цього рішення; загальна сума податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні, щодо яких може бути застосований податковий компроміс (відповідно до розрахунку); загальна сума податкових зобов`язань, що підлягає сплаті платником податків для досягнення податкового компромісу (5 відсотків).

У разі встановлення фактів щодо невідповідності Заяви про компроміс по ППР та податкового зобов`язання, щодо якого її подано, умовам податкового компромісу, передбаченим Кодексом, приймається рішення довільної форми щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу.

Контролюючий орган доречно зазначає, що процедура податкового компромісу застосовується не до податкового повідомлення - рішення як такого, а саме до податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, визначеного у відповідному податковому повідомлені рішенні, що спростовує аргументи позивача стосовно того, що Податковим Кодексом України не передбачено право податкового органу відмовляти у податковому компромісі по податкових повідомленнях рішеннях.

Таке рішення підписується керівником контролюючого органу та надсилається платнику податків у порядку, визначеному п. 3.5 цих Методичних рекомендацій.

У разі прийняття контролюючим органом рішення щодо погодження застосування податкового компромісу та сплати платником податків узгодженої суми податкового зобов`язання протягом 10 календарних днів з дня надання ним Заяви про компроміс по ППР у розмірі 5 відсотків від суми податкового зобов`язання інша частина 95 відсотків, а також штрафи та пеня вважаються погашеними.

У разі несплати платником податків такого податкового зобов`язання у сумі, визначеній пунктом 2.3 Методичних рекомендацій, таке податкове зобов`язання вважається неузгодженим.

П. 3.13. У разі подання Заяви про компроміс по ППР під час процедури адміністративного оскарження платник податків одночасно з поданням такої Заяви до органу за основним місцем обліку повідомляє про таку заяву і контролюючий орган, до якого він подав скаргу у порядку, визначеному статтею 56 Кодексу.

Досягнення податкового компромісу на стадії адміністративного оскарження є підставою для залишення скарги без розгляду (в цілому чи в частині) на підставі пункту 56.11 статті 56 Кодексу.

П. 3.14. У разі подання Заяви про компроміс по ППР під час процедури судового оскарження до моменту набрання законної сили рішенням суду (винесення рішення судом апеляційної інстанції незалежно від факту оскарження до Вищого адміністративного суду України) після досягнення податкового компромісу відповідний орган ДФС подає до суду першої або апеляційної інстанції, який розглядає справу, вмотивоване письмове клопотання із дотриманням встановлених Кодексом адміністративного судочинства України вимог щодо затвердження примирення сторін у справі у зв`язку із досягненням такими сторонами податкового компромісу.

Відповідно до пункту 11-2 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов`язань з ПДВ та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Представник позивача, заявляючи клопотання про закриття провадження у справі в повному обсязі, керувався тим, що достатнім для застосування процедури досягнення податкового компромісу щодо неузгоджених сум податкових зобов`язань у порядку, передбаченому пунктом 2 підрозділу 92 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, є подання відповідної заяви податковому органу, а також сплата 5% суми податкових зобов`язань від визначеної у намірі про досягнення компромісу суми.

Системний аналіз вищезазначених положень Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку про те, що процесуальна можливість врегулювання адміністративних спорів шляхом примирення на будь-якій стадії адміністративного процесу передбачає саме взаємну згоду сторін у справі на застосування такого інституту та відображає спільне волевиявлення щодо досягнення примирення.

У ситуації, що розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «Енергобудпроеки-1» з метою досягнення податкового компромісу щодо неузгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму основного платежу в сумі 136 310, 42 гривні, нарахованих податковим повідомленням-рішенням від 23.04.2015 року № , а також з податку на прибуток на суму основного платежу на суму 274 455, 05 гривні, нарахованих податковим повідомленням-рішенням від 23.04.2015 року № , подало 16.03.2015р. податковому органу відповідну заяву та сплатило 5% від таких сум податкових зобов`язань.

Однак, відображений у заяві намір позивача досягнути податкового компромісу щодо вищезазначених неузгоджених сум податкових зобов`язань, а також факт сплати 5% від таких сум, у даному випадку не є достатньою підставою для висновку про примирення сторін у відповідній частині позовних вимог.

Більше того, у матеріалах справи наявне клопотання податкового органу від 23.09.2021 р., в якому заявлено вимоги про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, що відповідають погодженій рішенням № 21 від 20.03.2015р. процедурі податкового компромісу.

Отже, клопотання позивача про необхідність закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 23.04.2015 № 000143200, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 132 188,05 грн. за рахунок безнадійної кредиторської заборгованості перед ТОВ «РОЯЛ- КОНСАЛТИНГ» на суму 695 724,83 гривні, не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права та задоволенню не підлягає.

Таким чином, в цій частині податкового зобов`язання сторони податкового компромісу не досягли, податкове повідомлення - рішення від 23.04.2015р. № 000143200, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму основного платежу 132 188,05 грн. штрафних санкцій 66094,04 грн. в цій частині є неузгодженим та позов в цій частині підлягає розгляду по суті.

Стосовно правомірності дій податкового органу щодо нарахування вказаного податкового повідомлення рішення по взаємовідносинам позивача з ТОВ «РОЯЛ- КОНСАЛТИНГ», колегія суддів зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, під час перевірки встановлено, що позивач у жовтні-листопаді 2011 року задокументував придбання у ТОВ «АТЗ-Сервіс» послуг з реконструкції та будівництва споруд та механізмів електропостачального призначення, що належать ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» на загальну суму 817862,50 грн., із яких ПДВ 136310,40 грн. Вартість робіт та послуг підтверджено актами виконаних робіт та платіжними документами, частина вартості робіт та послуг (у сумі 122137,67 грн.) сплачена ТОВ «АТЗ-Сервіс» у безготівковому порядку.

Крім того, відповідно до договору відступлення права вимоги № 01/15-12-2012, ТОВ «АТЗ-Сервіс» передало ТОВ «Роял-Консалтинг» право вимагати сплати решти заборгованості позивача за послуги та роботи отримані позивачем у жовтні- листопаді 2011 року. Станом на кінець перевіреного періоду рахується заборгованість позивача у сумі 695724,83 грн. перед ТОВ «Роял-Консалтинг», яке має стан 11 «припинено, але не зняте з обліку».

Так, починаючи з 01.10.2011 по 31.12.2011 р. ТОВ «Енергобудпроект-1» задекларувало доходи, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування у сумі 4 642 887,00гривень.

Матеріалами справи підтверджено, та не спростовано Позивачем, що перевіркою встановлено його заниження на суму 695 724,83 гривні у 2013 році.

Так, якщо кредиторська заборгованість платника податку за неоплачені товари/послуги залишилася нестягнутою, то такі товари/послуги відповідно до п. п. 135.5.4 п. 135.5 ст.135 ПК України вважаються безоплатно отриманими і платник податків повинен всю суму такої непогашеної кредиторської заборгованості включити до складу доходів, що враховуються при обчислені об`єкта оподаткування.

Станом на кінець перевіряємого періоду у ТОВ «Енергобудпроект-1» рахується перед ТОВ «Роял-Консалтинг» (37400511, Черкаська область, стан 11 «припинено але не знято з обліку») безнадійна кредиторська заборгованість у сумі 695 724,83 гривні.

Так, згідно з пунктом 135.1 статті 135 ПК (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, та складаються з доходу від операційної діяльності та інших доходів.

Відповідно до пункту 135.2 статті 135 ПК, доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідач в Акті перевірки дійшов висновку, що позивач допустив заниження податку на прибуток у 2013 році через не включення до складу доходів безнадійну кредиторську заборгованість по своєму контрагенту ТОВ «Роял-Консалтинг», яка утворилась внаслідок припинення останнього як юридичної особи у зв`язку з його ліквідацією, у відповідності до пункту п.п.14.1.11 п.14.1 статті 14 ПК України.

Відповідно п.п.135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), до інших доходів, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються « вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до п.п. 14.1.11.п. 14.1 ст. 14 ПК України, безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:

а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності;

б) прострочена заборгованість, що не погашена внаслідок недостатності майна фізичної особи, за умови, що дії кредитора, спрямовані на примусове стягнення майна боржника, не призвели до повного погашення заборгованості;

в) заборгованість, що не погашена внаслідок недостатності майна:

суб`єктів господарювання, оголошених банкрутами у встановленому законом порядку або знятих з реєстрації як суб`єкти господарювання у зв`язку з їх ліквідацією;

г) заборгованість, що не погашена внаслідок недостатності коштів, отриманих від продажу на відкритих аукціонах (публічних торгах) та в інший спосіб, передбачений умовами договору застави, майна позичальника, переданого у заставу як забезпечення зазначеної заборгованості за умови, що інші юридичні дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника не призвели до погашення заборгованості в повному обсязі;

ґ) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством;

д) прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, недієздатними або оголошені померлими, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі;

На підставі наведеного, колегія суддів підтримує доводи відповідача, що суму 695 724,83 гривні по взаємовідносинам з ТОВ «Роял-Консалтинг» щодо права вимагати сплати заборгованості позивача за послуги та роботи отримані позивачем у жовтні - листопаді 2011 року, податковим органом було правильно кваліфіковано, як безнадійну заборгованість, а тому оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 23.04.2015р. № 000143200 в частині, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму основного платежу 132 188,05 грн. штрафних санкцій 66094,04 грн., є обґрунтованим.

З цих же підстав є помилковим висновок суду першої інстанції щодо визначення цієї заборгованості як доходу позивача на вартість цих робіт та послуг безоплатно отриманих платником податку у цих податкових періодах.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315,317,321,325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудпроект-1" задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23 травня 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудпроект-1" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкових повідомлень - рішень в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 23.04.2014 № , яким платнику збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 204465,63 грн., з яких за основним платежем - 136310,42 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 68155,21 грн., та про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 23.04.2014 № на суму основного платежу по податку на прибуток 142 267 грн. визнати нечинною.

Провадження у справі в цій частині закрити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23 травня 2014 року в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 23.04.2014 № на суму основного платежу по податку на прибуток 132 188,05 грн., та штрафних санкцій 66 094,04 грн. - змінити, мотивувальну частину якої викласти в редакції цієї постанови.

В іншій частині Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23 травня 2014 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 11.10.2021р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.