Справа № 160/12469/21
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БК МУСТАНГ» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування припису, постанови, -
- визнати протиправним та скасувати припис № ДН 5268/1400/АВ/П від 15.07.2021 року про усунення виявлених порушень законодавства про працю;
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №5268/1400/АВ-ФС/160 від 05.08.2021 року.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним приписом, зазначаючи, що висновки посадових осіб відповідача щодо порушень ТОВ «БК МУСТАНГ» законодавства про працю в частині не оформлення належним чином трудових відносин з працівником є безпідставними. Позивач вказує, що трудові відносини між ТОВ «БК «МУСТАНГ» та ОСОБА_1 було оформлено наказом (розпорядженням) №3 від 30.06.2020 року та відповідно до наданої заяви ОСОБА_1 про прийняття його на посаду бетоняра. 30.06.2020 року було направлено повідомлення про прийняття працівника на роботу по формі, встановленою постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413. Позивач вказує, що в цей день не відбулось направлення даного повідомлення засобами електронного зв`язку, оскільки система працювала з перебоєм та ТОВ «БК «МУСТАНГ» не отримано повідомлення про прийняття даної звітності. В подальшому, 05.07.2021 року, директором ТОВ «БК МУСТАНГ» було направлено повідомлення до органу ДПС про прийняття працівника на роботу та відповідно допущено технічну помилку при заповненні даної форми. При цьому, повторно видати наказ (розпорядження) про прийняття на роботу 05.07.2021 року, як це зазначено посадовими особами Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області, не передбачено чинним законодавством України, оскільки ОСОБА_1 працює з 01.07.2020 року та відповідно ТОВ «БК МУСТАНГ» нараховувало та сплачувало податки, збори, обов`язкові платежі щодо даного працівника саме з липня 2020 року. Нарахування заробітної плати, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та відповідно сплата податків та зборів до Державного бюджету, а подача звітності до органу Державної податкової служби України про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснювалось ТОВ «БК МУСТАНГ» з липня 2020 року. Позивач зазначає, що в підтвердження офіційного працевлаштування ОСОБА_1 , посадовим особам Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області було надано документи щодо навчання ОСОБА_1 , а саме посвідчення, витяг з протоколу, договір про надання послуг, акт приймання-передачі наданих послуг та документи щодо проведеної оплати за надані послуги. На думку позивача, під час прийняття припису № ДН 5268/1400/АВ/П від 15.07.2021 року посадовою особою відповідача не були враховані всі обставини справи, що призвело до неправомірного прийняття припису. На підставі викладеного, позивач просив позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
11.08.2021 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог.
11.08.2021 року представником позивача подано до суду заяву ТОВ «БК МУСТАНГ» про забезпечення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2021 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БК МУСТАНГ» про забезпечення адміністративного позову у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БК МУСТАНГ» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису та постанови відмовлено.
20.08.2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що в ході проведеного позапланового заходу державного контролю встановлено, у липні 2021 року, директором ТОВ «БК МУСТАНГ» ОСОБА_2 фактично було допущено до роботи одного громадянина, а саме: ОСОБА_1 без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що порушує вимоги ч. 1 ст. 21 КЗпП України, ч. 3 ст. 24 КЗпП України, абзацу 1 резолютивної частини постанови Кабінету Міністрів України № 413 та свідчить про відсутність офіційного працевлаштування одного найманого працівника. Головним управлінням в ході заходу відібрано пояснення від ОСОБА_1 , який підтвердив факт праці муляром у позивача станом на 02 липня 2021 року. Повідомлення про прийняття на роботу ОСОБА_1 подано позивачем до ДФС лише 05 липня 2021 року, що свідчить про роботу ОСОБА_1 у позивача з 02 липня 2021 по 05 липня 2021 року без оформлення трудових відносин, без укладення трудового договору. Відповідач не погоджується з позицією позивача про визнання нечинним Порядку №823, оскільки станом на 06 серпня 2021 року Порядок № 823 є чинним і не визнаний протиправним та нечинним. У вказаному Порядку була закріплена відповідна підстава проведення інспекційного відвідування, а тому відповідач діяв у межах діючого на той час законодавства.
06.09.2021 року відповідачем подано відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши на правомірності прийнятої постанови №5268/1400/АВ-ФС/160 від 05.08.2021 року. Відповідач обґрунтував позицію, виклавши доводи, аналогічні зазначеним у відзиві від 20.08.2021 року.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.
На підставі наказу від 01.07.2021 року №1003-П, направлення на проведення інспекційного відвідування від 01.07.2021 року №421-Н, у період з 02.07.2021 року по 08.07.2021 року посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства про працю, за наслідками якого складено акт від 08.07.2021 року №ДН5268/1400/АВ.
В ході інспекційного відвідування встановлено порушення ТОВ «БК МУСТАНГ» ч.1 ст. 21 КЗпП України, ч.3 ст. 24 КЗпП України, абзацу 1 постановляючої частини Постанови Кабінету Міністрів України №413, з наступним обґрунтуванням.
У ході опитування отримано наступні пояснення - ОСОБА_1 , у своєму письмовому поясненні місце роботи зазначено ТОВ «БК МУСТАНГ» та посаді-муляр та на момент інспекційного відвідування ОСОБА_1 знаходився за місцем провадження господарської діяльності ТОВ «БК МУСТАНГ» на об`єкті будівництва та був одягнений у спецодяг і виконував роботу на будівниці.
До перевірки надано документи щодо офіційних правовідносин між ТОВ «БК МУСТАНГ» та ОСОБА_1 , який виконував роботу 02.07.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , а саме: повідомлення до ДПС про прийняття працівника на роботу ОСОБА_1 від 05.07.2021 року, в якому у графі 8 «Дата видання наказу або розпорядження про прийняття на роботу» зазначено дату 05.07.2021 року, у графі 9 «Дата початку роботи» зазначено дату 06.07.2021 року.
При цьому до перевірки надано наказ від 30.06.2020 року про прийняття працівника на роботу ОСОБА_1 з 01.07.2020 року та повідомлення про прийняття працівника до ДПС на роботу ОСОБА_1 від 30.06.2020 року.
З огляду на викладене, відносини між ТОВ «БК МУСТАНГ» та працівником ОСОБА_1 оформлені належним чином не були: пояснення ОСОБА_1 , що він є працівником ТОВ «БК МУСТАНГ» надано 02.07.2021 року; повідомлення про прийняття працівника на роботу до ДПС надано 05.07.2021 року в 19:24:39.
При цьому, заяви та наказу від 05.07.2021 року про прийняття працівника на роботу ОСОБА_1 до перевірки не надано, що вважається за відсутнє.
Отже, директором ТОВ «БК МУСТАНГ» ОСОБА_2 фактично було допущено до роботи одного громадянина, а саме: ОСОБА_1 без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування; єдиного внеску на загальнообов`язкове державне; соціальне страхування; про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що порушує вимоги ч. 1 ст. 21 КЗпП України, ч. 3 ст. 24 КЗпП України, абзацу першого постановляючої частини Постанови КМУ № 413; та свідчить про відсутність офіційного працевлаштування одного працівника.
12.07.2021 року позивачем подані заперечення на акт інспекційного відвідування від 08.07.2021 року №ДН5268/1400/АВ.
15.07.2021 року відповідачем направлено ТОВ «БК МУСТАНГ» відповідь на заперечення за вих. №937/4.1-11, в якій вказано, що заперечення розглянуті, проте вони не спростовують висновків акту інспекційного відвідування від 08.07.2021 року №ДН5268/1400/АВ.
15.07.2021 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю №ДН5268/1400/АВ/П/ПП.
15.07.2021 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ДН5268/1400/АВ/П, яким зобов`язано директора ТОВ «БК «МУСТАНГ» Півхлопко І.І. усунути в строк до 26.07.2021 року порушення ч. 1 ст. 21 КЗпП України, ч. 3 ст. 24 КЗпП України, абзацу 1 постановляючої частини Постанови Кабінету Міністрів України № 413. Про виконання припису повідомити у встановлені строки.
Постанова надіслана на адресу позивача 06.08.2021 року.

Не погоджуючись з прийнятими приписом про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ДН5268/1400/АВ/П від 15.07.2021 року та постановою №5268/1400/АВ-ФС/160 від 05.08.2021 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 1 Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно статті 162 Конвенції Міжнародної організації № 81 1947 року, ратифікованої Законом № 1985-ІV (1985-15) від 08.09.2004 року, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їх повноваження, зокрема мають право здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Відповідно до статті 16 Конвенції Міжнародної організації № 81 1947 року, ратифікованої Законом № 1985-ІV (1985-15) від 08.09.2004 року, інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

Повноваження щодо нагляду і контролю за додержанням роботодавцями законодавства про працю встановлені Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно ст. 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі» (Конвенцію ратифіковано Законом №1985-IV від 08.09.2004) Інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право:

a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції;

b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та

c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема:

i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги;

iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами;

iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків

Так, відповідно до статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, законодавець визначив, що порядок здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю повинен бути визначений Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію цієї правової норми постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 823), згідно із п. 2 якого державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно із п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 (далі -Положення № 96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пп. 5 п. 4 та п. 50 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затверджене наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 року № 340 (далі - Положення № 340) Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

Частинами 4, 5 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частини першої, четвертої, шостої-восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої-четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої-четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (частина 5 статті 2 Закону №877-V).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 823 цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України «Про основі засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Згідно із пунктом 2 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 823 інспекційні відвідування проводяться з таких підстав, зокрема, повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин.

Судом встановлено, що інспекційне відвідування проведено з підстав повідомлення правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення трудових відносин (лист Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області №2сл/70 від 23.06.2021 року, вх. №14299 від 24.06.2021 року).

Отже, інспекційне відвідування, оформлене наказом від 01.07.2021 року №1003-П, ініційовано правомірно, за наявності достатніх підстав для його проведення.

Підстава для реалізації контрольних повноважень відповідає п.5 Порядку №823, відтак у відповідача були наявні законодавчо визначені повноваження для призначення контрольного заходу у відношенні позивача.

Стосовно доводів позивача про визнання протиправною та нечинною в судовому порядку постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 823, якою затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, суд зазначає наступне.

Рішенням окружного адміністративного суду м. Києва від 28.04.2021 року у справі №640/17424/19 визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 823 «Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю».

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Державною службою України з питань праці та Кабінетом Міністрів України подано апеляційні скарги.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 року апеляційні скарги Державної служби України з питань праці та Кабінету Міністрів України залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2021 року - без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КАС України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до встановленого ч. 2 ст. 255 КАС України правила набрання законної сили рішенням суду, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.04.2021 року у справі № 640/17424/19, яким визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 823 «Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» набрало законної сили 14.09.2021 року.

Наказ та направлення на проведення інспекційного відвідування, висновкам якого надається правова оцінка у цій справі, були прийняті 01.07.2021 року, інспекційне відвідування проведено у період з 02.07.2021 року по 08.07.2021 року, а акт інспекційного відвідування складено 08.07.2021 року.

Тобто, на момент складання наказу про проведення інспекційного відвідування, проведення інспекційного відвідування, та складання акту інспекційного відвідування, Порядок № 823 був чинний та не скасований рішенням, яке набрало законної сили станом на цей момент часу. Відтак, Порядок №823 підлягав застосуванню відповідачем до спірних правовідносин при проведенні інспекційного відвідування.

Отже, позиція позивача щодо неможливості застосування положень Порядку №823 не підтверджується встановленими судом обставинами.

Таким чином, судом не встановлено порушення процедури проведення інспекційного відвідування.

Стосовно суті встановленого порушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Згідно із ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17.06.2015 року №413 установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

З аналізу перелічених положень законодавства вбачається, що у разі фактичного допуску до роботи працівника без оформлення трудового договору юридичні та фізичні особи - підприємці притягаються до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 60 000 грн. за кожного працівника (мінімальна заробітна плата станом на момент складення акту перевірки -6000 грн.).

Як було встановлено судом вище, під час здійснення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин 02.07.2021 року проведене опитування працівників, які знаходилися за місцем провадження господарської діяльності ТОВ «БК МУСТАНГ»: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Короленко, будинок 41; 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро,вулиця Короленко, будинок 43.

У ході опитування отримано наступні пояснення - ОСОБА_1 у своєму письмовому поясненні місцем роботи зазначив ТОВ «БК МУСТАНГ» та посаді муляр та на момент інспекційного відвідування ОСОБА_1 знаходився за місцем провадження господарської діяльності ТОВ «БК МУСТАНГ» на об`єкті будівництва та був одягнений у спецодяг і виконував роботу на будівниці.

Пояснення ОСОБА_1 долучені відповідачем до матеріалів справи разом із відзивом на позовну заяву.

До перевірки позивачем надано документи щодо офіційних правовідносин між ТОВ «БК МУСТАНГ» та ОСОБА_1 , який виконував роботу 02.07.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , а саме: повідомлення до ДПС про прийняття працівника на роботу ОСОБА_1 від 05.07.2021 року, в якому у графі 8 «Дата видання наказу або розпорядження про прийняття на роботу» зазначено дату 05.07.2021 року, у графі 9 «Дата початку роботи» зазначено дату 06.07.2021 року.

Отже, судом встановлено, що станом на день виконання ОСОБА_1 обов`язків муляра 02.07.2021 року, позивачем не було подано до територіального органу ДПС інформації стосовно прийняття на роботу ОСОБА_1 .

Відповідна інформація була подана позивачем лише 05.07.2021 року, при цьому трудові відносини між ТОВ «БК МУСТАНГ» та ОСОБА_1 оформлені наказом №3 від 30.06.2020 року.

Отже, позивачем було прийнято ОСОБА_1 на роботу та допущено до роботи без повідомлення про прийняття працівника на роботу територіального органу ДПС у відповідності до вимог Порядку №413.

Стосовно твердження представника позивача про неможливість повідомлення засобами електронного зв`язку органи ДПС 30.06.2020 року через те, що система працювала зі збоєм, суд звертає увагу представника позивача на те, що Порядком №413 передбачені способи повідомлення ДПС про прийняття працівника на роботу, а саме:

- засобами електронного зв`язку з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронних довірчих послуг;

- на паперових носіях разом з копією в електронній формі;

- на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Отже, Порядком №413 передбачено повідомлення ДПС про прийняття працівника на роботу не лише шляхом надсилання електронної форми, а і у паперовій формі.

Натомість позивачем не надано до суду доказів повідомлення органи ДПС будь-яким з передбачених способів про прийняття працівника на роботу до початку роботи ОСОБА_1 .

Суд вважає, що позивач не вжив всіх належних та можливих заходів для дотримання норм законодавства та не повідомив вчасно ДПС про прийняття працівника на роботу. При цьому, повідомлення здійснено позивачем лише після початку проведення інспекційного відвідування, після спливу більше ніж 1 року з моменту прийняття наказу від 30.06.2020 року №3 про прийняття ОСОБА_1 на роботу муляром.

Докази того, що позивачем вживались дії, спрямовані на повідомлення ДПС про прийняття працівника на роботу до початку інспекційного відвідування, суду не надано.

Доводи позивача стосовно того, що ним сплачувались податки, збори та обов`язкові платежі за ОСОБА_1 не спростовують встановленого обов`язку повідомлення ДПС про прийняття працівника на роботу до початку роботи таким працівником.

Аналогічна правова позиція стосовно обов`язку повідомлення територіальний орган ДПС про прийняття працівника на роботу та неможливість звільнення від відповідальності за вказане порушення через сплату податків, зборів та інших платежів за працівника, викладена Верховним Судом в постанові від 08.06.2021 року у справі №360/1947/19.

Отже, в ході розгляду справи, судом підтверджено висновки, викладені відповідачем в акті інспекційного відвідування від 08.07.2021 року №ДН5268/1400/АВ, а тому прийняті на підставі такого акту припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ДН5268/1400/АВ/П від 15.07.2021 року та постанова №5268/1400/АВ-ФС/160 від 05.08.2021 року є правомірними та не підлягають скасуванню в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БК МУСТАНГ» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування припису, постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна